ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/20762/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2021 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України в особі Сектору з питань пенсійного забезпечення, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просить:
-          визнати протиправною відмову Головного Управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області та Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років полковника поліції Управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції;
-          зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області та Сектор з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати полковнику поліції Управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області ОСОБА_1 , відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, у загальній кількості 08 років 08 місяців 09 днів;
-          зобов`язати Головне Управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області призначити пенсію за вислугу років полковнику поліції Управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області ОСОБА_1 , відповідно до п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо відмови у призначенні пенсії позивачу за вислугу років на підставі документів, наданих Національною поліцією України в особі Сектору з питань пенсійного забезпечення та Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України з 03 квітня 2017 року, оскільки при обчисленні вислуги років, необхідної для призначення пенсії, відповідач неправомірно не враховував його вислугу у пільговому обчисленні, тим самим протиправно звузив його право на отримання пенсії. 
Відповідачами подано відзиви на позовну заяву, в яких просять відмовити у задоволенні позову, зазначили, що статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачені умови призначення пенсії за вислугу років, а саме наявність відповідної вислуги років у календарному обчисленні. Оскільки наявної у позивача вислуги років не достатньо для призначення йому пенсії за вислугою років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, тому підстави для задоволення позову відсутні.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2021 року адміністративний позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції в частині про відмову у задоволенні позову та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що суд першої інстанції не правильно застосував статтю 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», що призвело до не обґрунтованого висновку про відсутність в даному Законі положення про право зарахування стажу роботи у пільговому обчисленні і у вислугу років для обчислення пенсії.
Відповідачами подано відзиви на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню.
Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 1997 року по 2017 рік.
07 листопада 2015 року позивач прийнятий на службу до Національної поліції України.
Наказом начальника Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України №81 о/с від 10 квітня 2017 року позивача звільнено зі служби з поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію». Зазначено, що стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років та для виплати одноразової допомоги при звільненні зі служби в поліції визначено 22 роки 03 місяці 05 днів.
Позивач звернувся з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, в якій просив призначити пенсію за вислугу років з врахуванням пільгового стажу.
Листом Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 17 жовтня 2019 №666/Ш-99-01, посилаючись на норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постанови Правління ПФУ №3-1 від 30 січня 2007 року «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» роз`яснено позивачеві, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України. Зазначено, що зміни у грошовому забезпеченні, з якого нараховується пенсія, Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області здійснює тільки на підставі документів, поданих через уповноважені структурні підрозділи силових міністерств та відомств. Тому роз`яснено, що позивачу необхідно звернутись до силової структури для внесення змін в подання для призначення пенсії в частині зарахування вислуги років в календарному та пільговому обчисленні.
В той же час, позивач звертався до Національної поліції України в особі Сектору з питань пенсійного забезпечення з заявою щодо призначення пенсії за вислугу років з урахуванням пільгової вислуги років.
Листом від 16 січня 2020 року №32Ш/48-2020 Національна поліція України в особі Сектору з питань пенсійного забезпечення повідомила позивача про неможливість направлення відповідного пакету документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області для призначення пенсії за вислугу років позивачу, оскільки у останнього не достатньо календарної вислуги років, яка повинна нараховувати 23 календарних роки та більше для призначення пенсії.
Не погоджуючись з вказаними діями відповідачів, вказуючи, що відповідно законодавства України має право на призначення пенсії з урахуванням наявної вислуги років в календарному та пільговому обчисленні 22 роки 03 місяці і 05 днів календарної вислуги років та 08 років 08 місяців 09 днів у пільговому обрахунку, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугою років з урахуванням пільгової вислуги років, оскільки позивач не має встановленої пунктом «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарної вислуги років. Також суд вказав, що  приписи пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 суперечать приписам статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому застосуванню підлягає саме Закон, оскільки останній має вищу юридичну силу. 
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Спірні правовідносини виникли з приводу відмови суб`єкта владних повноважень (Національна поліція України) зарахувати до вислуги календарних років період вислуги років на пільгових умовах.
Загальні умови і порядок пенсійного забезпечення осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах поліції, визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-XII).
Пунктом «а» частини першої статті 12 Закону N 2262-XII передбачено, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки.
Згідно зі статтею 17-1 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», яка в свою чергу визначає які саме види служби зараховуються до вислуги років, та які саме види служби і в яких коефіцієнтах зараховуються на пільгових умовах.
Постановою № 393 встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького  і рядового складу органів внутрішніх справ» до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду (абзац третій пункту 1).
Відповідно до абзацу 9 підпункту «в» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 до вислуги років для призначення пенсії вищезазначеним у цій постанові особам зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця у військових частинах і підрозділах внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії з охорони дипломатичних представництв, консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних організацій в Україні, у підрозділах Управління державної охорони, Служби судової охорони, що визначаються в установленому порядку, а також у підрозділах спеціального призначення Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, установ виконання покарань органів внутрішніх справ, воєнізованих формуваннях Державної кримінально-виконавчої служби, у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ, Національної гвардії та у підрозділах міліції особливого призначення за Переліком посад і умовами (в порядку), що визначаються керівниками відповідних міністерств і відомств.
Згідно з наказом Міністерства внутрішніх справ України № 431 від 14.11.2007 «Про затвердження Переліку посад працівників спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю органів внутрішніх справ, роботи яких обчислюється з розрахунку 1,5 року за кожен рік служби» визначено, що вислуга років на пільгових умовах зараховується особам з дня призначення на посади працівників, зазначених у пункті 1 цього наказу.
У справі, що розглядається, позивач не має календарної вислуги років для призначення пенсії, проте, в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів до абзацу 9 підпункту «в» пункту 3 Постанови № 393 (період служби у спецпідрозділах по боротьбі з організованою злочинністю).
Статтею 17 Закону №2262-XII визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону №2262-XII встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.
Отже, Законом №2262-XII передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
Постановою №393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, поліцейським. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.03.2021 у справі № 805/3923/18-а.
У вказаній справі Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №725/1959/17, від 27 березня 2018 року у справі №295/6301/17, тому посилання суду першої інстанції під час вирішення розглядуваної справи на дані постанови Верховного Суду є безпідставним.
Отже, необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що визначальною для набуття права на призначення пенсії за вислугу років є саме календарна вислуга років, оскільки цей висновок ґрунтується на неправильному застосуванні норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Згідно з витягом з наказу Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 10.04.2017 №81 о/с станом на день звільнення позивача вислуга років становить 22 роки 03 місяці 5 днів у календарному обчисленні, вислуга років на пільгових умовах 08 років 08 місяців 9 днів.
Відповідно до п.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.01.2007 року № 3-1, (далі - Порядок № 3-1) уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.
Таким чином, відмова Національної поліції України у зарахуванні позивачу вислуги років (08 років 08 місяців 9 днів) на пільгових умовах та в оформленні і подачі документів для призначення пенсії відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-XII є протиправною.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зобов`язання Національної поліції України в особі Сектору з питань пенсійного забезпечення зарахувати позивачу до вислуги років для призначення пенсії - 08 років 08 місяців 9 днів вислуги років на пільгових умовах, здійснити оформлення та подачу документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області для призначення йому пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» підлягає задоволенню.
Суд наголошує на необхідності застосування до спірних правовідносин принципу юридичної визначеності. Вказаний принцип встановлює гарантування необхідності стабільного та несуперечливого правового статусу особи. У контексті спірних правовідносин, Суд зазначає, що особа, реалізовуючи своє конституційне право на працю, обираючи певний вид професійної діяльності, повинна бути обізнана із умовами праці та привілеями, які вона отримує при цьому. Законні очікування особи полягають у тому, щоб у випадках, коли особа, спираючись на конституційні приписи, очікує, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до цих норм, законні очікування будуть реалізовані та захищені.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово робив висновок, що принцип правової визначеності є одним з фундаментальних аспектів верховенства права (рішення у справах «Брумареску проти Румунії»(заява №28342/95), «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» та ін.).Так, у рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» (заява № 11932/02) зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.
Поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинне бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на права осіб (рішення у справах «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11), «C.G. та інші проти Болгарії» (заява № 1365/07).
Окрім того, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідальність за подолання недоліків законодавства, правових колізій, прогалин, інтерпретаційних сумнівів лежить, в тому числі, і на судових органах, які застосовують та тлумачать закони (рішення у справах «Вєренцов проти України» (заява № 20372/11), «Кантоні проти Франції»(заява №17862/91).
Умови праці особи впливають на розмір її заробітної плати, на тривалість робочого часу, відпустки та інші соціальні гарантії. Законодавець передбачив призначення пенсій за вислугу років; особливість такого виду пенсії полягає у зменшеному пенсійному віці, внаслідок виконання роботи, яка визначена законодавством такою, що призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Тобто, вказаний вид пенсії є відповідним заохоченням для осіб, умови праці яких негативно впливають на їх професійну працездатність.
Що стосується позовної вимоги про визнати протиправною та скасування відмови Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області в призначені позивачу пенсії за вислугу років на пільгових умовах, то колегія суддів вважає, що дана вимога заявлена безпідставно.
Колегія суддів зауважує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області у відповідь на заяву позивача про призначення пенсії роз`яснило, що останній отримує пенсію по інвалідності з 13.11.2017, для переведення з одного виду пенсії на інший до органу, що призначає пенсії, у відповідності до п.14 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007 подається заява встановленого зразка з усіма необхідними документами.
Також додатково роз`яснено, про відсутність необхідної вислуги років для призначення пенсії відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».
Отже, колегія суддів дійшла висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області не відмовляло позивачу у призначенні за вислугу років на пільгових умовах з підстав відсутності необхідної вислуги років,  а повідомила, що позивачу призначено пенсію по інвалідності та необхідності подання відповідної заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, і лише додатково роз`яснено про недостатність вислуги років.
Таким чином, пенсійний орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією за Законами України, тому вимога про визнання протиправною та скасування відмови в призначені позивачу пенсії за вислугу років на пільгових умовах, є безпідставною та не підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», колегія суддів вважає, що вона заявлена передчасно.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
У свою чергу, захист прав, свобод та інтересів слід відрізняти від їх охорони. Охорона прав та інтересів має на меті запобігти їх порушенню. Охорона здійснюється шляхом встановлення відповідних норм права, правових стимулів, заборон тощо. Натомість, захист прав здійснюється виключно у разі їх порушення.
Таким чином, під час розгляду справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, а позивачу при зверненні до суду із позовом до суб`єкта владних повноважень в порядку адміністративного судочинства слід довести попереднє виникнення між сторонами у справі публічно-правових відносин та порушення своїх прав.
Суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду даної справи, дійшов висновку про необхідність зобов`язання Національної поліції України в особі Сектору з питань пенсійного забезпечення зарахувати позивачу вислугу років на пільгових умовах та здійснити оформлення і подачу документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області для призначення йому пенсії.
Як зазначалось, призначення пенсії за вислугу років можливе лише після дотримання законодавчої процедури подання документів до органів Пенсійного фонду України уповноваженими органами.
Тобто, лише після подання Національною поліцією України необхідних документів для призначення позивачу пенсії у пенсійного органу виникне обов`язок щодо призначення і виплати позивачу відповідної пенсії.
Отже, передчасне задоволення вимог в цій частині суперечить основним засадам адміністративного судочинства, оскільки судове рішення не може ставитись в залежність від настання або ненастання обставин, що можуть виникнути в майбутньому.
Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, колегія суддів вважає вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області, не призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ», передчасними, як такі, що не підлягають задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, колегія судді дійшла до висновку про стягнення на користь позивача суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги відповідно до приписів ст.139 КАС України, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - задовольнити частково.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2021 року - скасувати  та прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Визнати протиправною відмову Сектору з питань пенсійного забезпечення Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років полковника поліції Управління внутрішньої безпеки в Закарпатській області ОСОБА_1 до його календарної вислуги років та до стажу служби в поліції.
Зобов`язати Національну поліцію України в особі Сектору з питань пенсійного забезпечення зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років для призначення пенсії - 08 років 08 місяців 9 днів вислуги років на пільгових умовах, здійснити оформлення та подачу документів до Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області для призначення йому пенсії за вислугою років, відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ».
В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення.
Стягнути з Національної поліції України в особі Сектору з питань пенсійного забезпечення (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, код ЄДРПОУ 40108578) та Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, код ЄДРПОУ 40116086) солідарно у рівних частинах на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2102,00 грн.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 11.06.2021.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна