У х в а л а  
 
18 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 492/1016/17
провадження № 61-6808 ск 21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,                   Стрільчука В. А., 
 
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 04 червня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі майна, що знаходиться у спільній частковій власності,
 
В с т а н о в и в:
 
У  жовтні 2017 року  ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд поділити в натурі майно - житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 60,3 кв. м, що знаходиться у спільній частковій власності сторін та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 26 березня             2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. 
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 04 червня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Кочурова А. О., діючого від імені                           ОСОБА_2 , задоволено частково; рішення Арцизького районного суду Одеської області від 26 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково; проведено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 поділ домоволодіння АДРЕСА_1 в окремі об`єкти нерухомого майна з відступленням від ідеальних часток співвласників, згідно варіанту розділу житлового будинку АДРЕСА_1 , відображеному у додатку № 2 висновку судового експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 05 жовтня 2018 року                     № 18-1060, здійсненого судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Ковальчук О. У., який є невід`ємною частиною даного рішення.
 
Виділено ОСОБА_2 у як окремий об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_2 49/100 частин вказаного житлового будинку, а саме приміщення: 2-1 - коридор, площею - 10,9 кв. м, вартістю - 10 975,00 грн;                 2-2 - житлову, площею - 14,6 кв. м, вартістю - 14 701,00 грн;  ІІ - веранду, площею - 10,1 кв. м, вартістю - 4 536,00 грн; всього виділено з житлового будинку приміщень загальною площею - 35,6 кв. м, загальною вартістю -                30 212,00 грн; б) з господарських споруд та будівель: літню кухню літера «Б», вартістю - 3 415,00 грн; веранду літера «б», вартістю - 1 963,00 грн; сарай літера «З», вартістю - 2 852,00 грн; 1/2 частину сараю літера «Г», вартістю - 907,00 грн; вбиральню «Е», вартістю - 782,00 грн; 1/2 частину огорожі                № № 1-5, вартістю - 4 559,00 грн; 1/2 частину мощення І, вартістю -              2 609,50 грн; всього виділено з господарських будівель та споруд майна загальною вартістю - 17 087,50 грн. 
 
Виділено ОСОБА_1 в окремий об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_3 51/100 частину вказаного житлового будинку, а саме приміщення: 1-1 - коридор, площею - 10,4 кв. м, вартістю - 10 472,00 грн;              1-2 - житлову, площею - 14,8 кв. м, вартістю - 14 903,00 грн; І - веранду, площею - 11,4 кв. м, вартістю - 5 120,00 грн; всього виділено з житлового будинку приміщень загальною площею - 36,6 кв. м, загальною вартістю - 30 495,00 грн; б) з господарських споруд та будівель: сарай літера «В»,   вартістю - 15 806,00 грн; 1/2 частину сараю літера «Г», вартістю -                  907,00 грн; сарай літера «Д», вартістю - 4 948,00 грн; гараж літера «Ж», вартістю - 4 559,00 грн; 1/2 частину огорожі № № 1-5, вартістю - 2 609,00 грн; 1/2 частину мощення І, вартістю - 2 609,50 грн; всього виділено з господарських будівель та споруд майна загальною вартістю - 29 590,50 грн. 
 
Зобов`язано ОСОБА_2 зробити перепланування та перебудову квартири АДРЕСА_4 , а ОСОБА_1 зобов`язано зробити перепланування та перебудову квартири АДРЕСА_3 відповідно до дослідницької частини висновку та графічного зображення відображеного у додатках № 2 та № 3 висновку судового експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 05 жовтня 2018 року № 18-1060, здійсненого судовим експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Ковальчук О. У., який є невід`ємною частиною даного рішення; припинено право спільної часткової власності                    ОСОБА_2 на 1/2 частину та ОСОБА_1 на 1/2 частинужитлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
 
19 квітня 2021 року  ОСОБА_1 звернувсядо Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду                             від 04 червня 2020 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 04 червня 2020 року і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Дослідивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
 
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:                    а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); справи про розірвання шлюбу;  справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щовиникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                   01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
Як убачається з матеріалів касаційного провадження предметом позову є поділ в натурі майна - житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 60,3 кв. м, що знаходиться у спільній частковій власності сторін та розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Враховуючи висновок судового експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 05 жовтня 2018 року № 18-1060, ціна позову в даній справі становить 109 233,00 грн, яка станом на 01 січня         2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00*100=227 000,00 грн).
 
Верховний Суд урахував ціну позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільствата дійшов висновку, що дана справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом                           1 частини шостої статті 19 ЦПК України. 
 
Отже зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.
 
Тому, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України рішення суду апеляційної інстанції в даній справі не підлягає касаційному оскарженню.
 
Крім того, касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами «а-г» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.
 
Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки вона не містить посилань на постанови Верховного Суду та інформацію щодо застосування якої саме норми права і правового висновку не враховано апеляційним судом в оскаржуваному судовому рішенні. 
 
Зазначені у касаційній скарзі інші аргументи суд вважає необґрунтованими, оскільки вони є виключно суб`єктивними судженнями заявника та зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судом апеляційної інстанції.
 
Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в малозначній справі, передбачених пунктом 1 частини третьої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі не наведено, а тому суд приходить до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
З урахуванням указаного, оскільки  ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.
 
На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У х в а л и в:
                                                                                                                                      
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду  від 04 червня 2020 року в справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ в натурі майна, що знаходиться у спільній частковій власності.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           В. М. Ігнатенко

                                                                                                                      С. О. Карпенко

                                                                                                                      В. А. Стрільчук