Справа № 302/695/19

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        26 квітня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,
суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М. В., 
з участю секретарки судового засідання Терпай С.М.

розглянувши у відритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області Галай Віталії Василівни, третіх осіб Приватної нотаріуски Корбутяк Ірини Василівни, Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області про визнання незаконним і скасування рішень державного реєстратора і приватного нотаріуса про державну реєстрацію права   власності, скасування записів про право власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представниця - адвокатеса Керита Мар`яна Василівни, на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2020 року, ухвалене суддею Кривкою В.П., повний текст рішення складено 09.10.2020,

в с т а н о в и в :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області Галай В.В., третіх осіб Приватної нотаріуски Корбутяк І.В., Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області про визнання незаконним та скасування рішень державного реєстратора і приватного нотаріуса про державну реєстрацію права   власності, скасування записів про право власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом.
Позов обґрунтовувала тим, що з 03.02.1978 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Батьками її чоловіка були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Згідно з рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу "Червона Зірка" с.Синевир від 09.12.1978, погодженого рішенням виконкому Синевирської сільської ради народних депутатів № 9 від 14.03.1979 ОСОБА_3 (чоловіку позивачки) було надано дозвіл на будівництво житлового будинку і виділено земельну ділянку площею 0,07 га під забудову за рахунок присадибної батьківської ділянки в урочищі "Киричків" біля сусідів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . Рішенням виконкому Міжгірської   райради депутатів   трудящихся від 26.06.1979 № 158 ОСОБА_3 було надано дозвіл на забудову земельної ділянки. На підставі цього рішення було видано свідоцтво на забудову садиби АДРЕСА_1 та будівельний паспорт. 
Вказувала, що земельну ділянку під індивідуальне житлове будівництво площею 700 кв м було виділено в натурі. Також було виготовлено план цієї земельної ділянки та проект забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку.
Згідно з планом забудови на відведеній ОСОБА_3 земельній ділянці мав бути зведений житловий будинок, літня кухня, сарай, хлів, вбиральня та колодязь, а наявна на ній будівля підлягала знесенню.
У 1979 році вона разом з чоловіком завершили будівництво власного житлового будинку, біля якого звели сарай і вбиральню. Натомість замість знесення старої будівлі ними було прийнято рішення про переобладнання її в літню кухню.
Їхньому дворогосподарству було присвоєно реєстраційний номер НОМЕР_2 і дані про нього були внесені до погосподарської книги с.Синевир.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - батько її чоловіка.
У результаті перенумераціїї будинків у с.Синевір, проведеної в 1999-2000 роках, адресу їхнього домогосподарства було змінено з № НОМЕР_2 на № НОМЕР_5.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_3 . 
Рішенням 14-ї сесії 5-го скликання Синевирської сільської ради Міжгірського району від 29.06.2008 № 5 пункт 39 їй було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 , а 01.06.2009 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 435025, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010970600055.
Рішенням виконкому Синевирської сільради № 57 від 18.09.2008  було вирішено оформити за нею право власності на житловий будинок з надвірними спорудами (господарською будівлею для худоби, вбиральнею, огорожею) в с.Синевир НОМЕР_5. На підставі цього рішення 08.05.2009 їй   було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , зареєстроване КП "Міжгірське БТІ" 14.05.2009 в реєстрову книгу №2 за реєстровим №159, та видано витяг про реєстрацію права власності на це нерухоме майно від 14.05.2009.
У серпні 2013 року її свекруха ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до Синевірської сільської ради про визнання за нею права власності на житловий будинок  з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 1/2 частини та 1/2 частини  у спільній сумісній власності. Рішенням   Воловецького райсуду Закарпатської області від 29.11.2013 ОСОБА_5 у задоволенні позову було відмовлено.
Після цього ОСОБА_5 неодноразово намагалася в судовому порядку визнати за собою право власності на вказаний будинок АДРЕСА_3 , однак судовими рішеннями їй у цьому було відмовлено.
 У квітні 2019 року позивачка отримала від адвокатки Керити М.В. , яка є представником відповідача ОСОБА_2 , письмові пояснення до яких було додано копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане 19.03.2019 приватним нотаріусом Корбутяк І.В. на ім`я ОСОБА_2 на спадкове майно ОСОБА_4 , яке складається з житлового будинку площею 47,25 м.кв. з надвірними будівлями (літня кухня, сарай, сарай, вбиральня, огорожа), що розташовані за адресою : АДРЕСА_3 та копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 160137678 від 19.03.2019, згідно з яким приватним нотаріусом Корбутяк І.В. було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями.
      Вважає, що державний   реєстратор не вправі був реєструвати право власності на вказаний житловий будинок АДРЕСА_3 в цілому за померлим ОСОБА_4 , оскільки спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 була його дружина ОСОБА_5 , а тому виключно на підставі її заяви державний реєстратор управі був зареєструвати право власності на будинок за померлим ОСОБА_4 . Однак ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому не могла звертатися до державного реєстратора з відповідною заявою у березні 2019.
   Зазначала, що заявником не було подано всіх необхідних документів для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, відповідно до пунктів 42, 43, 66 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, зокрема документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під житловим будинком АДРЕСА_3 тому державний реєстратор зобов`язана була відмовити заявнику у реєстрації права власності на будинок АДРЕСА_3 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
Вказувала, що рішенням державного реєстратора Міжгірської РДА Галай В.В. від 11.03.2019 за № 45876715 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок АДРЕСА_3 порушено її право власності на господарські будівлі, що належать їй згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08.05.2009, а також порушено її право власності на земельну ділянку, яка належить їй на підставі державного акту серії ЯЕ №435025 від 01.06.2009.
     За наведених обставин позивачка просила визнати   незаконним та скасувати рішення державного реєстратора   Міжгірської   районної державної адміністрації Закарпатської області Галай В.В. від 11.03.2019 індексний № 45876715 та запис про право власності за № 30620539 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта - нерухомого майна 1782193121224.
Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на   спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. 19.03.2019 за реєстровим № 342 ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою : АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 178 2193121224.
Скасувати рішення   приватного нотаріуса Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. від 19.03.2019 індексний №   46030440 про державну реєстрацію права власності зазначеного нерухомого майна за ОСОБА_2 .
Визнати недійсним та скасувати запис про право власності № 30762753 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно.
   Вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Вирішено питання про судові витрати.   Заходи забезпечення   позову, вжиті ухвалою Міжгірського районного суду   Закарпатської області   від 25.09.2020 в цій справі, визначено строком дії 90 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представниця - адвокатка Керита М.В., просив скасувати зазначене рішення суду, як постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовити та вирішити питання про судові витрати. 
Вказував на безпідставність пред`явленого позивачкою позову та його недоведеність щодо порушення будь-яких її прав, зокрема земельних, оскільки рішенням Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року, визнано незаконним та скасовано п.39 рішення 14 сесії п`ятого скликання Синевірської сільської ради Міжгірського району від 29 червня 2008 року №5 «Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки» у частині безоплатної передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,07 га у АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, а також визнано незаконним і скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку від 01.06.2009 серії ЯЕ №435025, виданий ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, та скасовано його державну реєстрацію. Тому вважає, що оспорюваними нею рішеннями державного реєстратора та приватного нотаріуса її земельні права порушені не були. Також не були порушені й її майнові права, оскільки їй не належить на праві приватної власності житловий будинок за АДРЕСА_3 .

У відзиві позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Рішко С.І., просила апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки таке ухвалене судом з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - адвокатеса Керита М.В. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав наведених у ній.

Представник позивачки  ОСОБА_1  адвокат - Кавка І.І. у судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечив та просив оскаржене рішення суду залишити без змін.

Відповідач державний реєстратор Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області Галай В.В., треті особи приватна нотаріуска Корбутяк І.В. та представник Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області у судове засідання не з`явилися, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином (т.3 а.с.233-235), а тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідачки, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 і 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що державна реєстрація права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у АДРЕСА_3 державним реєстратором Міжгірської РДА Закарпатської області Галай В.В. була проведена з грубим порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», оскільки реєстратор не переконався в тому чи є відповідач ОСОБА_2 спадкоємцем майна померлого ОСОБА_4 ; не витребував від заявника документ, що посвідчує право на земельну ділянку під цим житловим будинком або ж рішення Синевирської сільської ради про надання такої ділянки у власність чи користування для обслуговування цього житлового будинку, та не звернув уваги на те, що технічний паспорт на житловий будинок НОМЕР_3 від 25.02.2019 КП «Міжгірське БТІ» був виготовлений з порушенням нормативних вимог.
Також суд першої інстанції вважав, що неправомірним оформленням права власності на житловий будинок АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 були порушені земельні права позивачки щодо користування земельною ділянкою, яка надана їй та її чоловіку для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 , власником якого вона є. А тому з метою захисту цих земельних прав позивачки ОСОБА_1 , на підставі положень статті 152 ч.2, ч.3 підпункти г, д Земельного кодексу України, скасував державну реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_3 як первинну за ОСОБА_4 , так і наступну за ОСОБА_2 , визнав неправомірним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_2 , та скасував записи про право власності на об`єкт нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_3 .
Проте колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції, оскільки таких суд дійшов з порушенням норм матеріального і процесуального права з огляду на наступне.
         Судом установлено та не заперечується сторонами, що позивачка  ОСОБА_1      з 03.02.1978 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .
Батьками її чоловіка ОСОБА_3 були ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . 
Рішенням виконавчого комітету Міжгірського районної Ради депутатів трудящих № 9 від 17 березня 1954 року ОСОБА_4 (батькові чоловіка позивачки ОСОБА_1 ) надано дозвіл на будівництво поселення згідно з типовим проектом, затвердженим рішенням виконкому с. Синевир від 17 січня 1954 року, на земельній ділянці, яка виділена в с. Синевир, зі строком закінчення будівництва 25 травня 1954 року (т.1 а.с.193).
За даними технічного паспорту та матеріалів справи батьками чоловіка позивачки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у 1954 році був збудований будинок у АДРЕСА_3 . Технічний паспорт на цей будинок був виготовлений 24 червня 2014 року за заявою ОСОБА_5 (т.1 а.с.118-122).
З архівної довідки від 02.08.2013 № 134/27, виданої архівним відділом Міжгірської РДА Закарпатської області слідує, що відповідно до колгоспної державної земельної книги реєстрації земель з 1950 року, аркуш справи 161, значиться, що земля колгоспного двору рахувалась за ОСОБА_4 в кількості 0,25 га (т.1 а.с.194).
Згідно з рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу "Червона Зірка" с.Синевир від 09.12.1978, погодженим рішенням виконкому Синевирської сільської ради народних депутатів № 9 від 14.03.1979 ОСОБА_3 (чоловіку позивачки) було надано дозвіл на будівництво житлового будинку і виділено земельну ділянку площею 0,07 га під забудову за рахунок присадибної батьківської ділянки в урочищі "Киричків" біля сусідів ОСОБА_6 і ОСОБА_7 . 
Рішенням виконкому Міжгірської   райради депутатів   трудящихся від 26.06.1979 № 158 ОСОБА_3 було надано дозвіл на забудову земельної ділянки. На підставі цього рішення було видано свідоцтво на забудову садиби АДРЕСА_1 та будівельний паспорт. Також було виготовлено план цієї земельної ділянки та проект забудови земельної ділянки індивідуального житлового будинку (т.1 а.с.20-26).
Згідно з планом забудови на відведеній ОСОБА_3 земельній ділянці мав бути зведений житловий будинок, літня кухня, сарай, хлів, вбиральня та колодязь.
У 1979 році ОСОБА_1 разом із чоловіком завершили будівництво власного житлового будинку, біля якого звели сарай та вбиральню. Їхньому дворогосподарству було присвоєно номер об`єкта погосподарського обліку НОМЕР_2 і дані про нього були внесені до погосподарської книги с.Синевир.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 - батько чоловіка позивачки.
В результаті перенумераціїї будинків у с.Синевір, проведеної в 1999-2000 роках, адресу домогосподарства № НОМЕР_2 було змінено на № НОМЕР_5.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 . 
Рішенням 14-ї сесії 5-го скликання Синевирської сільської ради Міжгірського району від 29.06.2008 № 5 пункт 39 позивачці ОСОБА_1 було передано безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,07 га для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с.28).
На підставі зазначеного рішення ОСОБА_1 01.06.2009 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 435025, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010970600055 (т.1 а.с.29).
Рішенням виконкому Синевирської сільради № 57 від 18.09.2008  вирішено оформити за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними спорудами (господарською будівлею для худоби, вбиральнею, огорожею) в с.Синевир НОМЕР_5. На підставі цього рішення 08.05.2009 позивачці було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , зареєстроване КП "Міжгірське БТІ" 14.05.2009 в реєстрову книгу №2 за реєстровим №159, та видано витяг про реєстрацію права власності на це нерухоме майно від 14.05.2009 (т.1 а.с.30-33, 35-37).
З виписки з погосподарської книги житлового будинку у с.Синевир, 413 від 20.02.2019 №50/1 слідує, що першим членом господарства у с.Синевир, № НОМЕР_3 (колишній НОМЕР_4 ) був ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 1991 році за ним був закріплений особовий рахунок (номер об`єкту погосподарського обліку) НОМЕР_6. Відповідно до перенумерації будинків, проведеної з 1998-2000 років у с.Синевир, колишній номер житлового будинку АДРЕСА_4 був змінений на НОМЕР_3. Після смерті чоловіка з 1996 по 2016 рік головою домогосподарства у с.Синевир,№ НОМЕР_3 була його дружина ОСОБА_5 (1933 року народження) до дня своєї смерті, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . У 2015 році за ОСОБА_5 був закріплений особовий рахунок (номер об`єкта погосподарського обліку) НОМЕР_7. Зазначений житловий будинок був побудований орієнтовно у 1954 році і свідоцтво про право власності на цей житловий будинок сільською радою не видавалося (т.1 а.с.73).
Згідно з копією свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.30).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.03.2019 слідує, що на підставі рішення державного реєстратора Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області Галай В.В. (індексний номер 45876715 від 11.03.2019) за ОСОБА_4 здійснено державну реєстрацію права власності на житловий будинок у АДРЕСА_3 , про що зроблено відповідний запис - номер запису про право власності 30620539 (т.2 а.с.131).
19.03.2019 приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І.В. на ім`я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно ОСОБА_5 , яке складається з житлового будинку площею 47,25 м.кв. з надвірними будівлями (літня кухня, сарай, сарай, вбиральня, огорожа), що розташовані за адресою : АДРЕСА_3 (т.2 а.с.139-140).
На підставі цього свідоцтва приватним нотаріусом Корбутяк І.В. було проведено державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 160137678 від 19.03.2019 (т.1 а.с.45).
Оспорюючи рішення державного реєстратора Міжгірської РДА Галай В.В. від 11.03.2019 за № 45876715 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказаний житловий будинок АДРЕСА_3 ;  - запис про право власності за № 30620539 щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_4 на цей житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами; - свідоцтво про право на   спадщину за заповітом, видане приватним нотаріусом Корбутяк І.В. 19.03.2019 за реєстровим № 342 ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою : АДРЕСА_3 ; - рішення   приватного нотаріуса Корбутяк І.В. від 19.03.2019 про державну реєстрацію права власності зазначеного нерухомого майна за ОСОБА_2 та запис про право власності № 30762753 щодо державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на вказане нерухоме майно, позивачка ОСОБА_1 посилалась на те, що такими порушено її право власності на господарські будівлі, що належать їй згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 08.05.2009, а також порушено її право власності на земельну ділянку, яка належить їй на підставі державного акту серії ЯЕ №435025 від 01.06.2009.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або осопрюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Вирішуючи зазначений спір суд першої інстанції встановив, що постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року та постановою цього ж суду від 24.03.2020 про виправлення описки у постанові від 17.01.2019 у справі №300/765/15, залишеними без змін постановами Верховного Суду від 19.12.2019 та від 11.11.2020, визнано незаконним та скасовано п.39 рішення 14 сесії п`ятого скликання Синевірської сільської ради Міжгірського району від 29 червня 2008 року №5 «Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки» у частині безоплатної передачі ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0,07 га у АДРЕСА_3 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, а також визнано незаконним і скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку від 01.06.2009 серії ЯЕ №435025, виданий ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, та скасовано його державну реєстрацію (т.1 а.с.94-97, т.3 а.с.11-15).
Звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивачка ОСОБА_1 указувала на порушення відповідачами належного їй права власності на земельну ділянку ділянку площею 0,07 га у АДРЕСА_3 .
Однак, в порушення вимог ст.13 ЦПК України, місцевий суд з власної ініціативи змінив підстави позову і вирішив захистити порушене право позивачки щодо користування вказаної земельної ділянки на підставі положень статті 152 ч.2, ч.3 підпункти г, д Земельного кодексу України, у зв`язку з чим скасував державну реєстрацію житлового будинку АДРЕСА_3 , як первинну за ОСОБА_4 , так і наступну за ОСОБА_2 , а також визнав неправомірним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_2 , та скасував записи про право власності на об`єкт нерухомого майна житловий будинок АДРЕСА_3 , виходячи з того, що така реєстрація є неправомірною, передчасною і посягає на права позивачки щодо користування земельною ділянкою для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_2 , власником якого вона є.
Проте ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень ч.3 ст.49 ЦПК України позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви - до закінчення підготовчого засідання. 
Отже, з наведеної норми закону слідує, що правом змінити предмет або підстави позову наділений позивач, а не суд, і не під час розгляду справи, а до закінчення підготовчого засідання.
Також судом першої інстанції не враховано і положень ч.4 ст.82 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Даною нормою встановлено преюдиційність фактів установлених судовим рішенням, яке набрало законної сили. Звільнення від доказування обов`язку значить, що особа вправі посилатися на обставини встановлені судовим рішенням без надання жодних доказів на підтвердження таких обставин. Суд при цьому повинен брати до уваги такі обставини не даючи оцінку доказам, які їх підтверджують.
Постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року, що набрала законної сили встановлено, що будинки за АДРЕСА_5 знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером 2122486901:01:011:0008 площею 0,0700 га, на яку було виготовлено технічну документацію та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 435025 від 1 червня 2009 року ОСОБА_1 
Будинок АДРЕСА_3 відноситься до житлового будівництва, не є аварійним та відповідає проектно-технічній документації на його будівництво і вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва. Такий будинок знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 2122486901:01:011:0008 на яку видано державний акт ОСОБА_1. 
А тому, оформлення ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку безпосередньо порушує права ОСОБА_5 , правонаступником (спадкоємцем) якої є ОСОБА_2 , та суперечить чинному законодавству, оскільки до такої земельної ділянки включено земельну ділянку, яка необхідна для обслуговування та експлуатації будинку № НОМЕР_3 (ст.120 ЗК України). 
Висновком судової будільно-технічної експертизи від 12.10.2017, складеним судовим експертом Колчаром В.Д. у справі №300/765/15-ц, копія якого міститься і в цій цивільній справі (т.1 а.с.148-166) встановлено, що для будівництва та обслуговування об`єкта за АДРЕСА_3 необхідним є земельна ділянка площею 302, 3 м.кв.
Отже, вказаним судовим рішенням від 17 січня 2019 року встановлено факт порушення земельних прав ОСОБА_5 , правонаступником (спадкоємцем) якої є ОСОБА_2 , на відновлення яких судом апеляційної інстанції і було скасовано рішення Синевирської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 29.06.2008 та виданий на його підставі державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 . 
Окрім цього, рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 24.04.2019 у справі №300/1146/14-ц, залишеним без змін постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.01.2021, які набрали законної сили, у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , про витребування частини земельної ділянки з чужого незаконного володіння та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовлено (т.3 а.с.204-209).
Однак захищаючи земельні права позивачки, суд першої інстанції не врахував, що земельна ділянка чоловікові позивачки ОСОБА_3 площею 0,07 га, на якій було збудовано житловий будинок АДРЕСА_3 , власником якого є позивачка ОСОБА_1 , була виділена із батьківської ( ОСОБА_4 ) земельної ділянки, на якій батьками чоловіка позивачки ще у 1954 році був побудований житловий будинок АДРЕСА_3 , в якому після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня своєї смерті до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала його дружина ОСОБА_5 , спадкоємцем майна якої є відповідач ОСОБА_2 , та для обслуговування цього будинку необхідним є земельна ділянка площею 302,3 м.кв. 
Зважаючи на те, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи не врахував положень ч.4 ст.82 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням, в даному випадку постановою Закарпатського апеляційного суду від 17 січня 2019 року у цивільній справі (№300/765/15) та рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2019 року у цивільній справі (№300/1146/14-ц), що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а також з власної  ініціативи змінив підстави позову, чим порушив норми ч.3 ст.49 ЦПК України, оскільки таке право належить виключно позивачеві, а не суду, і вказані порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, що відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення й ухвалення нового судового рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити за його недоведеністю.
Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд констатує, що позивачка не довела належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами своїх вимог, які не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Відповідно до ч.1, п.2 ч.2, ч.13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови у позові - на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, тому з неї на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 2 305,20 грн (т.3 а.с.163), а також за надання правової допомоги адвоката в розмірі 12 486,50 грн, які документально підтверджені (т.2 а.с.183-184).
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представниця - адвокатеса Керита Мар`яна Василівни, задовольнити.
Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 29 вересня 2020 року скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1  до ОСОБА_2 , Державного реєстратора Міжгірської районної державної адміністрації Закарпатської області Галай Віталії Василівни, третіх осіб Приватної нотаріуски Корбутяк Ірини Василівни, Синевирської сільської ради Закарпатської області про визнання незаконним і скасування рішень державного реєстратора і приватного нотаріуса про державну реєстрацію права   власності, скасування записів про право власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відмовити.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 12 486,50 грн за надання правничої допомоги адвоката та 2 305,20 грн по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 6 травня 2021 року.

Суддя-доповідачка 

Судді