ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5221/21 Справа № 216/4063/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Онопченко Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 216/4063/15-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С. 

сторони:
заявниця -  ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи - державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , на ухвалу Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року, яка постановлена суддею Онопченком Ю.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 26 лютого 2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2020 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа:  ОСОБА_2  та просила суд: визнати протиправними та скасувати:
постанову державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Центрально-Міський ВДВС) Мігільової Т.М. про відкриття виконавчого провадження № 52521163 від 04.10.2016 року;
постанову державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Мігільової Т.М. про скасування процесуального документу від 14.11.2016 року у виконавчому провадженні № 52521163;
звіт про оцінку майна від 14.11.2017 року у виконавчому провадженні № 52521163;
акт державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Мігільової Т.М. про непроживання, складений у січні 2018 року у виконавчому провадженні № 52521163;
постанову старшого державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Центрально-Міського ВДВС) Сігай А.О. про передачу виконавчого провадження № 52521163 від 15.01.2020 року;
постанову старшого державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Сігай А.О. про прийняття виконавчого провадження № 52521163 від 20.01.2020 року.
В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 04.10.2016 року, за наявності діючої постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.10.2016 року, є протиправною. Постанова державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Мігільової Т.М. про скасування процесуального документу від 14.11.2016 року, а саме постанови державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Голотяк М.С. про відмову у відкритті виконавчого провадження від 04.10.2016 року, є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки в порушення вимог ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» винесена не начальником відділу. Акт про непроживання, складений державним виконавцем Центрально-Міського ВДВС Мігільовою Т.М. у січні 2018 року, не може замінити необхідний дозвіл органу опіки та піклування, оскільки в будинку зареєстровано двоє неповнолітніх дітей. Крім того, відсутність в оскаржуваному акті її підпису як боржника та підписів понятих свідчить про його протиправність і недійсність. Стосовно звіту про оцінку майна, то в даному випадку відбулось фактичне усунення боржника від оцінки домоволодіння, що є протиправним, а сам звіт виконано дрібним і нечитабельним шрифтом. Постанови про передачу виконавчого провадження від 15.01.2020 року та про прийняття виконавчого провадження від 20.01.2020 року є протиправними, оскільки прийняті за наявності діючої постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 22.02.2018 року.
Крім того, ОСОБА_1 просила поновити їй пропущений 10-ти денний строк на оскарження зазначених рішень, оскільки їй такі рішення не направлялись і про їх існування вона дізналась лише 21.01.2020 року.
Ухвалою Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник  ОСОБА_3 , просить ухвалу суду скасувати та  постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу  ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро).
Апеляційна скарга мотивована тим, що з матеріалами виконавчого провадження представник боржниці ознайомився лише 21.01.2020 року, а тому строк на оскарження дій державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) не пропущено, адже, строк на оскарження має обліковуватися саме з дня отримання відповідного документа. При цьому, зазначає, що опоненти не посилалися на пропуск строку для подання відповідної скарги, а тому суд порушив принцип змагальності цивільного процесу, самовільно вдавшись до оцінки дотримання ОСОБА_1 строків звернення до суду, не врахувавши, що протиправні дії державного виконавця є триваючими навіть на момент звернення до суду з даною скаргою. Зазначає, що фактично суд першої інстанції, пославшись на пропуск заявницею процесуального строку, не здійснив розгляд її скарги по суті та не перевірив всіх доводів скарги. Також, вказує й на те, що представник ОСОБА_4 не має належних повноважень на представництво інтересів стягувача ОСОБА_5 та ним пропущено строк на подання заперечень на скаргу, що не було враховано судом першої інстанції. 
Крім того, зазначає, що суд першої інстанції під час розгляду скарги був відверто упередженим та порушив право ОСОБА_1 на розгляд скарги за її участі, через представника, гарантованого ч. 1 ст. 450 ЦПК України.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника заінтересованої особи ОСОБА_2 – адвоката Лозицького О.П.. який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), суд першої інстанції виходив з відсутності підстав, як для поновлення пропущеного строку на оскарження рішень державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження № 52521163 від 04.10.2016 року, скасування процесуального документу від 14.11.2016 року у виконавчому провадженні № 52521163, звіту про оцінку майна від 14.11.2017 року у виконавчому провадженні № 52521163; акту державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Мігільової Т.М. про непроживання, складеного у січні 2018 року у виконавчому провадженні № 52521163, так і для повторної перевірки їх законності за відсутності в обґрунтуванні скарги інших переконливих аргументів для цього, зокрема щодо істотності порушених прав і виключність даного випадку, конкретизації дійсно порушених норм закону та суттєвість таких порушень. При цьому, суд зазначив, що постанови державного виконавця про передачу виконавчого провадження від 15.01.2020 року та про прийняття виконавчого провадження від 20.01.2020 року, які винесені в зупиненому виконавчому провадженні, прийняті одним державним виконавцем у межах одного відділу на підставі ч. 4 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2019 року № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» та наказу Міністерства юстиції України від 17 грудня 2019 року № 4053/5 «Про відділи державної виконавчої служби» у зв`язку зі зміною назви відділу ДВС, тобто формально прийняті державним виконавцем з метою актуалізації виконавчого провадження та можливістю подальшої роботи з ним в автоматизованій системі виконавчих проваджень, й ці постанови державного виконавця жодним чином не порушують права та інтереси боржника ОСОБА_1 і не впливають на її обов`язки.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.
Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу на рішення, дію чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Згідно зі ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України, документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
З аналізу наведених норм ЦПК України слідує, що на суд покладено обов`язок вирішити питання по заявленому клопотанню щодо поновлення пропущеного строку на оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, у випадку подання відповідного клопотання. Тобто, поновити строк на подання відповідної скарги за наявності для цього поважних причин або ж відмовити у його поновленні у випадку відсутності поважних причин для поновлення пропущеного процесуального строку або ж подання скарги в межах строків, визначених ЦПК України, адже, відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд поновлює строк, встановлений  законом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причина. 
Після вирішення питання по заявленому клопотанню щодо поновлення пропущеного строку, в залежності від наслідків розгляду такого клопотання, суд може приймати рішення щодо скарги, а саме: залишення її без розгляду – у випадку відмови в поновленні пропущених процесуальних строків; розгляду по суті (задоволення скарги, відмови в задоволенні скарги або ж часткового задоволення скарги) – у випадку поновлення пропущеного процесуального строку.
Тобто, у будь-якому випадку, у разі подання учасником справи клопотання щодо поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, суд не має права розглядати справу по суті та ухвалювати відповідне судове рішення за наслідками розгляду такої скарги, до вирішення питання по заявленому клопотанню щодо поновлення пропущеного процесуального строку.
Як вбачається з матеріалів справи, при звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 було заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із цією скаргою (а.с. 8), яке фактично не було вирішено судом першої інстанції у порядку, визначеному ЦПК України, хоча підставою у задоволенні скарги по суті, у тому числі, суд визнав й пропуск ОСОБА_1 процесуального строку, що, як вже зазначалося вище, є підставою для залишення скарги без розгляду, а не відмови у задоволенні скарги по суті.
Згідно п.6 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За вимогами п.4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд не забезпечив належної організації судового розгляду справи та допустив порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, у зв`язку з чим ухвалу суду необхідно скасувати і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до вимог ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_3 , – задовольнити частково. 
 Ухвалу Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 лютого 2021 року скасувати та направити цивільну справу за скаргою  ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересована особа: ОСОБА_2 , до Центрально - Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду відповідно до вимог ЦПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 червня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: