ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року	Львів	Справа № 595/1579/20 пров. № А/857/5063/21 	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                  Хобор Р.Б.,
суддів                                                                       Сеника Р.П., Шинкар Т.І.
з участю секретаря судового засідання                     Смолинця А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року, постановлене суддею Созанською Л.І. у м. Бучач о 14 год. 14 хв. у справі № 595/1579/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування рішення про накладення адміністративного стягнення,

                                                          В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 263592 від 17.10.2020 року, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

У обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.10.2020 року відповідач виніс постанову серії БАБ № 263592, відповідно до якої, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по вул. Центральній в селі Доброполе, Бучацького району, Тернопільської області, о 19 год. 00 хв., не пред`явив посвідчення водія, чим порушив підпункт «а» пункт 2.1. Правил дорожнього руху України (далі – ПДР).

Вказану постанову позивач вважає протиправною, оскільки, як стверджує позивач, адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, не вчинив, а відповідач не надав доказів протилежного. Позивач вказує на те, що в порушення вимог статті 283 КУпАП, оскаржена постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис події. Позивач стверджує, що при собі мав посвідчення водія і пред`явив його інспектору поліції, про що в графі постанови «документ, який засвідчує особу», вказано серія та номер посвідчення.

Позивач вважає, що відповідач безпідставно притягнув його до адміністративної відповідальності, а тому, на думку позивача, належним способом захисту порушеного права є скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року адміністративний позов задоволено.

Скасувано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 263592 від 17.10.2020 року, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову. 

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, відповідач посилається на те, що матеріалами відеофіксації з нагрудної камери інспектора поліції зафіксовано вчинене позивачем правопорушення, яке полягає у непред`явленні посвідчення водія на вимогу поліцейського. Позивач при розгляді справи про адміністративне правопорушення не висловлював жодних заперечень з приводу виявленого правопорушення, що, на думку відповідача, свідчить про визнання ним своєї вини.

Відповідач вважає, що належними та допустимими доказами встановив факт порушення позивачем підпункту «а» пункт 2.1. ПДР, який тягне адміністративну відповідальність передбачену частиною 1 статті 126 КУпАП.

Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що 17 жовтня 2020 року поліцейський СПП № 3 Бучацького ВП ТВП в Тернопільській області Саврук О.І. прийняв постанову серії БАБ № 263592, на підставі якої на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

У постанові зафіксовано, що громадянин ОСОБА_1 17 жовтня 2020 року о 19 год. 15 хв. в с. Доброполе Бучацького району по вул. Центральній, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , не мав при собі посвідчення водія категорії «В», чим порушив вимоги п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, за що передбачено адміністративну відповідальність відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому задовольнив позов. 

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду з огляду на наступні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП України керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з підпунктом «п» пункту 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена доказами.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. 

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апеляційний суд встановив те, що на підтвердження порушення позивачем підпункту «а» пункту 2.1 ПДР відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП надав відеозапис з нагрудної камери поліцейського, однак вказаний відеозапис не відображає обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме керування транспортним засобом без наявного при собі посвідчення водія.

Враховуючи те, що наданий відповідачем доказ вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП не підтверджує факту вчинення позивачем зазначеного правопорушення, і інших доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідач не надав, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що відповідач притягнув позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП за відсутності доказів вчинення ним відповідного правопорушення.

Крім того, в постанові від 17 березня 2020 року у справі № 482/83/17 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення.

Оскільки, апеляційний суд не здобув доказів того, що відбулась така подія, як вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, то постанова серії БАБ № 263592 від 17.10.2020 року є протиправною та підлягає скасуванню. 

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року у справі № 595/1579/20  - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Р. П. Сеник 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повний текст постанови складений 28.04.2021 року