ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2021 р.	Справа № 520/11687/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Любчич Л.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А., 
представника позивача Вовка С.А.,
представника відповідача Скубак Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/11687/2020
за позовом            ОСОБА_1      
до           Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації                    
про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення сум у судовому засіданні з повідомленням сторін,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
- визнати протиправними та скасувати наказ на звільнення державного службовця ОСОБА_1 , який займає посаду державної служби категорії "Б" в Департаменті агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації з дати звільнення;
- поновити державного службовця ОСОБА_1 , який займає посаду державної служби категорії "Б" в Департаменті агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації;
- стягнути з Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року  в задоволенні позову відмовлено.
Позивач,  не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.  
Представник позивача  в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача в судовому засіданні та у письмовому відзиві заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування  не вбачає.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що  позивача наказом від 18.02.2014 №21-к призначено на посаду заступника начальника відділу землеробства та інженерно-технічної роботи управління агротехнічного забезпечення Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації, як такий, що успішно пройшов стажування на цій посаді із присвоєнням йому 10 рангу державного службовця у порядку переведення з управління паливно-енергетичного комплексу Харківської обласної державної адміністрації. Наказом від 10.02.2016 №05-к позивача призначено на посаду заступника начальника відділу землеробства, насінництва, інженерно-технічної роботи та охорони праці управління виробництва сільськогосподарської продукції Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації.
Позивачу з 12.02.2019 присвоєно 5 ранг державного службовця в межах посад категорії "Б".
Розпорядження Голови обласної державної від 17 червня 2020 року №349 "Про внесення змін до структури Харківської обласної державної адміністрації" та Наказу Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації від 24 червня 2020 року №19 "Про визначення структури Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації та внесення змін до штатного розпису" визначено структуру Департаменту та скорочено дві штатні одиниці, у тому числі заступника начальника відділу землеробства, насінництва, інженерно-технічної роботи та охорони праці, на якій перебував позивач.
Наказом Департаменту від 01.07.2020 р. №40-к "Про попередження про зміну істотних умов державної служби та наступне вивільнення працівників Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації" закріплене таке: "2. Попередити про скорочення штатних одиниць та наступне вивільнення державних службовців Департаменту за списком, що додається". 
Додаток 2 до наказу директора Департаменту від 01.07.2020 №40-к містить список державних службовців Департаменту, попереджених про скорочення штатних одиниць та наступне вивільнення, серед яких значиться ОСОБА_1 .
Наказом директора Департаменту Агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації від 03.08.2020 №57-к звільнено ОСОБА_1 заступника начальника відділу землеробства, насінництва, інженерно-технічної роботи та охорони праці управління виробництва сільськогосподарської продукції Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації, у зв`язку із скороченням штату державних службовців з виплатою вихідної допомоги у розмірі двох середньомісячних заробітних плат. 
Суд відзначає, що на час звільнення позивач мав 5 ранг державного службовця в межах посад  категорії "Б", у 2009 році отримав повна вищу освіту за спеціальністю "Державна служба" та здобув кваліфікацію магістра державної служби.
Позивач, не погоджуючись із протиправним наказом, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог та  доведеності відповідачем правомірності прийнятого   ним рішення.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях врегульовані Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII.
Положеннями ч.1 ст.2 Закону України "Про державну службу" №889-VIII передбачено, що наведені в цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: керівник державної служби в державному органі (далі - керівник державної служби) - посадова особа, яка займає вищу посаду державної служби в державному органі, до посадових обов`язків якої належить здійснення повноважень з питань державної служби та організації роботи інших працівників у цьому органі (п.3); посада державної служби - визначена структурою і штатним розписом первинна структурна одиниця державного органу з установленими відповідно до законодавства посадовими обов`язками у межах повноважень, визначених частиною першою статті 1 цього Закону (п.4); рівнозначна посада - посада державної служби, що належить до однієї групи оплати праці з урахуванням юрисдикції державного органу (п.6).
Посада, з якої звільнено позивача у розумінні вищенаведеної норми права була посадою державної служби, а позивач - посадовою особою в державному органі (Департамент агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації).
У частині першій статті 83 Закону України "Про державну службу" №889-VIII наведені підстави припинення державної служби. 
Зокрема, державна служба припиняється: 1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону); 2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону); 3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону); 4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону); 5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону); 6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону); 7) у разі досягнення державним службовцем 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом; 8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади".
Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з наказу Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації, державна служба Трескова Андрія Вікторовича припинилася за ініціативою суб`єкта призначення, що відповідає пункту 4 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII.
Зі змісту наказу №40-к від 01.07.2020 "Про попередження про зміну істотних умов державної служби та наступне вивільнення працівників Департаменту агропромислового розвитку Харківської обласної державної адміністрації" встановлено, що припинення державної служби позивача за ініціативою відповідача здійснено у зв`язку зі скороченням посад з посиланням на ст. 5, 43, 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII, ст. 49-2 Кодексу законів про працю України.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 87 Закону України "Про державну службу" №889-VIII підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є у тому числі скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.
Частиною 3 статті 87 Закону України "Про державну службу" визначено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Суб`єкт призначення або керівник державної служби може пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності). При цьому не застосовуються положення законодавства про працю щодо обов`язку суб`єкта призначення отримання згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на звільнення.
Положення частин 2-3 статті 5 Закону України "Про державну службу" визначають, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.
Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих Законом. 
Але після внесення змін в ч. 3 ст. 87 Закону України "Про державну службу", законодавцем врегульовано процедуру припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, у тому числі скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури, а тому дія норм законодавства про працю не поширюється на державних службовців у цій частині відносин.
Так, частиною 4 ст. 40 КЗпП України визначено, що особливості застосування до окремих категорій працівників положень статей 42. 42'1. частин першої, другої і третьої статті 492 цього Кодексу встановлюються законом, що регулює їхній статус. (Зі змінами внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ від 19.09.2019).
Отже, Закон України «Про державну службу» і є законом, що регулює статус державних службовців, статус, який мав ОСОБА_1 , займаючи посаду в державному органі.
З аналізу викладеного слідує, що на час виникнення спірних правовідносин, обов`язок запропонувати усі вакантні посади фактично законодавчо скасовано внесенням змін у Закон України «Про державну службу» Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 141)1-2030 № 440-ІХ та встановлено право суб`єкта призначення або керівника державної служби пропонувати державному службовцю будь-яку вакантну посаду державної служби у тому самому державному органі (за наявності).
Доводи позивача про протиправність наказу від 03.08.2020-№ 57-к з посиланням на висновки, викладені в рішеннях Верховного Суду у справі № 806/1175/17 від 08.05.2019, № 826/13271/16 від 23.10.2019 щодо застосування норм права в частині обов`язку роботодавця протягом двох місяців постійно пропонувати працівнику вакантні посади колегія суддів оцінює критично, оскільки правові висновки у даних судових рішеннях формувалися до змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-ІХ від 19.09.2019 та Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» від 14.01.2020 № 440-ІХ.
Таким чином, судова колегія вважає, що при звільненні державного службовця, ОСОБА_1 , Департаментом агропромислового розвитку Харківської обласної адміністрації дотримано приписи законодавства, що регулюють питання звільнення державних службовців з державної служби.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2020 року по справі № 520/11687/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	Я.В. П`янова    Л.В. Любчич   	

Повний текст постанови складено  09.04.2021 року