П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

25 травня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/178/20	

Категорія: 112030100                                                                                                            
                                                                                                                                Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г. П..
                                                                                                                                Місце ухвалення: м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –  Лук`янчук О.В.
суддів              –  Бітова А. І.
                                  –  Ступакової І. Г.                       
           при секретарі –  Поварчук В. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Міністерства внутрішніх справ України, Головного Управління МВС України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови ОСОБА_1 в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби органів внутрішніх справ МВС України у відповідності до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби ,та деяких інших осіб”;
зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” розділ 1, ст. 9 “Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби”, а саме 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявну вислугу років, а саме : 25 календарних років, 05 місяців,05 днів, у пільговому обчисленні становить: - 30 років, 10 місяців, 22 дні;
визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 в не нарахуванні та не поданні до МВС України відповідних документів щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби органів внутрішніх справ МВС України у відповідності до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, на підставі наказу № 775 по особовому складу від 31.10.2014 р., підписаним Начальником ГУ МВС України в Одеській області генерал-майором міліції ОСОБА_2 , у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України за п.62 “а” (з постановкою на військовий облік). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 25 років 05 місяців, 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 10 місяців 22 дні;
зобов`язати Голову ліквідаційної комісії ГУ МВС України  нарахувати та подати до МВС України документи для виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” розділ 1, ст. 9 “Виплата одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби”, а саме 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявну вислугу років, а саме : 25 календарних років, 05 місяців, 05 днів, у пільговому обчисленні становить: - 30 років, 10 місяців, 22 дні”, на підставі наказу № 775 по особовому складу від 31 жовтня 2014 року, підписаного начальником ГУ МВС України в Одеській області генерал-майором міліції ОСОБА_2 ;
встановити судовий контроль за виконанням рішення суду.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Головного управління МВС України в Одеській області № 775 від 31.10.2014р. на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України № 2239 від 27.10.2014 р. позивача 31.10.2014р. звільнено з посади заступника начальника Головного управління МВС України в Одеській області-начальника міліції громадської безпеки   у запас Збройних Сил (з поставленням на військовий облік). Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 25 років 05 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 10 місяців 22 дні. Позивач з урахуванням приписів ч.1 ст. 9 Закону України Закону України  “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” набув права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, проте при звільненні зазначеної виплати протиправно не здійснено. Позивач 14.11.2019 р. звернувся до відповідачів із заявами про нарахування та виплату вказаної допомоги, проте Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області не надано відповіді на звернення позивача, а Міністерством внутрішніх справ України відмовлено у задоволенні заяви позивача з підстав, які позивач вважає необґрунтованими. Позивач вважає порушеними у спірних правовідносинах вимоги ч.1 ст. 9 Закону України Закону України  “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, ст.ст. 8, 22, 28, 43, 64, Конституції України, Закону України “Про оплату праці”, статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, Міністерства внутрішніх справ України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби органів внутрішніх справ МВС України у відповідності до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби,та деяких інших осіб”.
Зобов`язано Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Одеській області, Міністерства внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено.
Стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1  судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Міністерство внутрішніх справ України, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначається, що виплата одноразової грошової допомоги в зв`язку з звільненням відповідно до ЗУ «Про очищення влади» не передбачена, що підтверджується висновками викладеними в постанові Верховного суду від 17.03.2020 року у справі № 814/473/15.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне Управління МВС України в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на ті ж обставини, які зазначені Міністерством внутрішніх справ України в їх апеляційній скарзі.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та ветераном Міністерства внутрішніх справ України, перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області (пенсійна справа 1503013848), що підтверджується копіями пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 16.12.2014 р., посвідчення ветерана органів внутрішніх справ № 016078 від 10.11.2014 р..
Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 2239 від 27.10.2014 р. (по особовому складу) згідно з підпунктом 1 пункту 2 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України “Про очищення влади” від 16 вересня 2014 року № 1682  та пунктом 62 “а” Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил (із поставленням на облік) полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління МВС України в Одеській області-начальника міліції громадської безпеки.
Наказом Головного управління МВС України в Одеській області № 775 від 31.10.2014р. на підставі наказу Міністерства внутрішніх справ України № 2239 від 27.10.2014 р. у відповідності до п. 62 “а” Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів внутрішніх справ полковника міліції ОСОБА_1 , заступника начальника Головного управління МВС України в Одеській області-начальника міліції громадської безпеки  31.10.2014р. звільнено у запас Збройних Сил (з поставленням на військовий облік), сплативши грошову компенсацію за 31 добу невикористаної чергової відпустки за період роботи з 01.01.2014р. по день звільнення.
Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 25 років 05 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 10 місяців 22 дні.
14.11.2019 р. позивач звернувся до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління МВС України в Одеській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, передбаченої ч.1 ст. 9 Закону України  “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
23.12.2019р. (вих. № Г-1286/15) Міністерством внутрішніх справ України повідомлено позивача, що відповідно до Закону України  “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, що діяла на момент звільнення позивача зі служби, підставою для виплати одноразової грошової допомоги є наказ про звільнення із зазначенням відповідної причини звільнення та календарної вислуги років для нарахування такої допомоги. Частинами 1, 2 ст. 9 Закону України  “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” визначено вичерпний перелік обставин, за умов настання яких, особам, що звільнялись зі служби в органах внутрішніх справ, здійснювалась виплата одноразової грошової допомоги при звільненні. Посилаючись на те, що позивача звільнено зі служби Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 2239 від 27.10.2014 р. на підставі пп. 1 п. 2 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України “Про очищення влади” від 16.09.2014 р.№ 1682  та п. 62 “а” Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідач зазначив про відсутність підстав для нарахування та виплати позивачу зазначеної допомоги при звільненні у 2014р.
27.12.2019р. (вих. № 14/1-Г-598) Ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Одеській області надано позивачу відповідь, аналогічну за змістом, що надана  Міністерством внутрішніх справ України. 
Позивач вважає , що має право на виплату одноразової грошової допомоги при звільнення, а відповідачем протиправно не проведено таку виплату, звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи рішення по справі, та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач має право на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні, а відповідачами в свою чергу не було вчинено алгоритму дій щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, а отже вказав, що належним та достатнім способом захисту є визнання протиправною бездіяльності Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, Міністерства внутрішніх справ України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби органів внутрішніх справ МВС України у відповідності до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”; зобов`язання Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області, Міністерства внутрішніх справ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” з урахуванням висновків суду.
При цьому зазначив, що за встановлених у даній справі обставин, не вбачається підстав для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Надаючи правову оцінку рішенню суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Виплата одноразової грошової допомоги врегульована Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII та Постановою Кабінету Міністрів № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей».
Частина 1 статті 9 ЗУ №  2262-XII передбачає, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем чи у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, у зв`язку з набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом  України "Про засади запобігання і протидії корупції", одноразова грошова допомога, передбачена цією статтею, не виплачується.
Пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів № 393 передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної інспекції техногенної безпеки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено з органів внутрішніх справ згідно з підпунктом 1 пункту 2 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України “Про очищення влади” від 16 вересня 2014 року №    1682  та пунктом 62 “а” Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 25 років 05 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 10 місяців 22 дні, на підтвердження чого надано копії наказу Головного управління МВС України в Одеській області № 775 від 31.10.2014р., протоколу ГУПФУ В Одеській області від 01.11.2014р. за пенсійною справою №1503013848 про призначення пенсії за вислугою, грошового атестату № 150, виданого Головним управлінням МВС України в Одеській області, трудової книжки  
Так, пп. 1 п. 2 “Прикінцевих та перехідних положень” Закону України “Про очищення влади” № 1682 від 16.09.2014 р., встановлено, що впродовж десяти днів з дня набрання чинності цим Законом керівник органу (орган), до повноважень якого належить звільнення та/або ініціювання звільнення з посади осіб, до яких застосовується заборона, зазначена в частині третій статті 1 цього Закону, на основі критеріїв, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, на підставі відомостей, наявних в особових справах цих осіб звільняє цих осіб з посад або надсилає керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення з посади таких осіб, відповідні документи для їх звільнення не пізніше ніж на 10 робочий день з дня отримання таких документів.
Відповідно до п. 62 “а” Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого  Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби.
Відповідно до вказаних нормативних актів виплата одноразової допомоги може проводитися двом категоріям осіб, по-перше: які звільняються на пенсію, по-друге: особам, які звільняються з органів внутрішніх справ за власним бажанням, станом здоров`я, вислугою років, скороченням штатів та тощо за умови якщо вони мають понад 10 років служби. Зважаючи на те, що позивач був звільнений з ОВС на підставі підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про очищення влади» від 16 вересня 2014 року № 1682-УП та пунктом 62 «а» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.07.1991 № 114, то підстави для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги при звільнені відсутні.
Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі № 814/473/15.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції помилково зроблено висновок про наявність підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, а отже помилково задоволено позовні вимоги, оскільки такі задоволенню не підлягають з підстав викладених вище.
Посилання позивача на рішення Європейського суду з прав людини від 17.10.2019р. у справі «Полях та інші проти України»(заяви №58812/15, 53217/16, 59099/16, 23231/18), яким зроблено висновок щодо порушення нормами Закону України «Про очищення влади» від 16.09.2014р. №    1682-VII положень Європейської конвенції з прав людини (право на справедливий суд, право на повагу до приватного та сімейного життя), не є доцільним, оскільки предмет спору у справах не є тотожнім. Так, висновок Європейського Суду з прав людини, зроблено у відношенні осіб, які зверталися з позовом про поновлення на посаді у зв`язку з звільнення відповідно до ЗУ «Про очищення влади», а у даній справі предметом спору є отримання одноразової грошової допомоги при звільненні на підставі Закону України «Про очищення влади» .
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Отже, переглянувши судове рішення в межах апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, невірно застосовано норми права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення  про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги  Міністерства внутрішніх справ України, Головного Управління МВС України в Одеській області задовольнити.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2021 року скасувати.
Ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
                                                      Повний текст постанови складено та підписано 31 травня 2021 року. 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова