ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2021 р.                                                                   Справа №921/199/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді                                                  Галушко Н.А.
суддів                                                                      Желіка М.Б.
          Орищин Г.В.
секретар судового засідання Олійник Н.Б. 

за участю представників:
від позивача: не з`явився
від відповідача 1: Гурин В.А.- представник 
від відповідача 2: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільрембуд", м.Тернопіль б/н б/д (вх.ЗАГС 01-05/116/21 від 11.01.2021)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2020 (суддя Шумський І.П., повний текст складено 16.11.2020, м. Тернопіль)
у справі №921/199/20
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільрембуд", м.Тернопіль
до відповідача 1: Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш", м. Чортків Тернопільської області
до відповідача 2:  ОСОБА_1 , с.Горбанівка Полтавської області
про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017
                                        
Короткий зміст позовних вимог.
ТОВ "Тернопільрембуд" звернулося в Господарський суд Тернопільської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш" (відповідача №1) та ОСОБА_1 (відповідача №2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017, укладеного між відповідачами.
Позовні вимоги мотивовані тим, що договір від 23.03.2017, який укладений між ВАТ "Чортківський завод "Агромаш", як емітентом цінних паперів та ОСОБА_1 , як акціонером (продавцем цінних паперів) є незаконним, суперечить вимогам чинного законодавства та порушує корпоративні права позивача, що полягає у зменшенні або невиплаті очікуваних дивідендів у зв`язку із зменшенням майна (грошових коштів) через виконання оспорюваного правочину. 
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2020 у справі №921/199/20 відмовлено у задоволенні позову повністю.
Рішення суду мотивовано відсутністю порушення спірним договором прав та інтересів позивача. Рішення щодо ОСОБА_1 прийнято на загальних зборах акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" 21.03.2017, яке є чинним і незаконність якого не встановлена. Питання обов`язкового викупу акцій не було предметом розгляду загальними зборами акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" 10.03.2016 , на які посилається позивач. Безпідставними є твердження позивача про недійсність договору від 23.03.2017 через його невиконання ОСОБА_1 , а також з огляду на те, що сам позивач не має жодних прав чи зобов`язань за оспорюваним правочином.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ТОВ "Тернопільрембуд" подано апеляційну скаргу б/н б/д, в якій просить задоволити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2020 та ухвалити нове рішення, яким задоволити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним і необгрунтованим, судом неправильно встановлено правовідносини між сторонами та учасниками судового процесу, неповно встановлено всі обставини справи та не надано оцінку всім доказам у справі, судом неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права. Зокрема,  скаржник зазначає, що оскаржуваний договір не відповідає вимогам законодавства, оскільки порушує порядок його укладення і порушує права та інтереси позивача, в тому числі  право на обов`язковий викуп акцій ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" у позивача.
На думку скаржника, оскаржуваний договір є незаконним та таким, що порушує права позивача та наносить збитки як ВАТ "Чортківський завод "Агромаш",так і позивачу, який є акціонером даного товариства.
Скаржник вважає, що ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" не мав права укладати з ОСОБА_1 оскаржуваний договір навіть при наявності рішення зборів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" від 21.03.2017 викупу акцій. ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" не вчинив жодних дій на виконання свого обов`язку перед позивачем щодо викупу його акцій, а навпаки  уклав оскаржуваний договір, чим порушив п.1 ч.1 ст.67, ст.69 Закону України «Про акціонерні товариства», тобто порушив право позивача щодо першочергового викупу акцій.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" у відзиві на апеляційну скаргу просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на її безпідставність. Зокрема, позивач зазначає, що рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, товариство зазначає, що твердження позивача щодо недійсності (неможливості) укладення договору купівлі-продажу цінних паперів від 23.03.2017 не відповідає вимогам чинного законодавства, а виконання даного договору  (в частині передачі цінних паперів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш") залежить від подальшого приведення загальними зборами акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" установчих документів у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства».
На момент винесення питання на Загальних зборах акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш"  21.03.2017 про викуп акцій у ОСОБА_1 , у товариства не було зобов`язання з обов`язкового викупу акцій у інших осіб, тому твердження позивача про порушення положень ст.67 Закону України «Про акціонерні товариства» є безпідставним.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021 справу №921/199/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя – Галушко Н.А., судді Желік М.Б., Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.01.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Тернопільрембуд» залишено без руху для усунення встановлених недоліків, а саме: зобов`язано скаржника надати (надіслати) на адресу Західного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору в розмірі 3 405,00 грн та докази направлення копії апеляційної скарги сторонам у справі, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.03.2021 у справі №921/199/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Тернопільрембуд" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2020 та призначено розгляд справи №921/199/20 на 06.04.2021.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 відкладено розгляд справи №921/199/20 на 11.05.2021.
11.05.2021 в судовому засіданні оголошено перерву до 08.06.2021.
Представники сторін в судовому засіданні 11.05.2021 виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.
Позивач та відповідач 2 в судове засідання 08.06.2021 не з`явились.
Скаржником подано клопотання  про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що представник останнього не може прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
З огляду на те, що представники скаржника та відповідач 2 в судове засідання не з`явились, відповідач 2 про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, мали можливість надати усі необхідні пояснення та аргументи щодо суті спору та оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду справи, участь в судовому засіданні скаржника та відповідача 2 обов`язковою не визнавалась, судова колегія прийшла до висновку про розгляд апеляційної скарги без участі представників скаржника та відповідача 2.
Відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 08.06.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови Західного апеляційного господарського суду.          

Обставини справи.
Статут ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" (відповідача №1) затверджено рішенням загальних зборів акціонерів (протокол №1) від 03.04.1998 та 08.04.1998 зареєстрований розпорядженням голови Чортківської РДА за номером 135.
Рішенням НКЦПФР №1532 від 11.11.2014 зупинено внесення відповідачем №1 змін до системи депозитарного обліку його цінних паперів.
10.03.2016 відбулись позачергові загальні збори акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш". Одним з питань, які вирішувались на даних зборах було питання «Про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт і послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50% вартості активів Товариства». 
Відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш"" від 10.03.2016 зборами було дано згоду на вчинення значного правочину: відчуження (продажу) на користь ТОВ СЕ «Борднетце Україна» 83/100 частки об`єкта нерухомого майна під найменуванням «комплекс», який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Зазначена обставина не заперечується жодною стороною.
Законність даного рішення була неодноразовим предметом судових спорів.
Станом на 05.11.2020 в установленому порядку рішення зборів від 10.03.2016 не визнано недійсними.
Відповідно до наданого позивачем Протоколу загальних зборів акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" від 10.03.2016 питання обов`язкового викупу акцій на ньому не розглядалось.
Між ТОВ "Тернопільрембуд" та ВАТ "Чортківський завод "Агромаш"  укладено договір №б/н купівлі-продажу цінних паперів від 20.04.2016 (том І а.с.26). За цим договором у акціонерного товариства виникли зобов`язання з обов`язкового викупу акцій у позивача.
Умови правочину щодо виплати позивачу вартості акцій ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" не виконано.
Питання укладення та виконання договору №б/н купівлі-продажу цінних паперів від 20.04.2016 є предметом розгляду господарської справи № 921/262/19 за позовом ТОВ "Тернопільрембуд" до ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" про стягнення 1 964 226,09 грн.
Станом на час розгляду та прийняття рішення судом першої інстанції (05.11.2020) рішення у справі № 921/262/19  та станом на момент прийняття постанови у справі (08.06.2021) рішення у справі №921/262/19 не прийнято.
Рішенням Спостережної ради відповідача №1 (протокол від 24.02.2017) вирішено на вимогу акціонера ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" скликати позачергові загальні збори акціонерів - 21.03.2017.
Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" від 21.03.2017, серед іншого вирішено викупити у ОСОБА_1 належні йому прості іменні акції.
Рішення загальних зборів акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" від 21.03.2017 не скасовано і є чинним. 
На підставі даного рішення зборів між відповідачами у справі укладено договір купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017, який і оскаржується позивачем у справі.
Із змісту договору він укладений між ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" як емітентом цінних паперів (акцій) та ОСОБА_1 як акціонером (власником акцій емітента). 
За його умовами ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" повинен був не пізніше трьох днів від підписання договору сплатити ОСОБА_1 – 1    699 299 грн, взамін на перереєстрацію (протягом 10 днів після оплати коштів) на себе права власності на                            809 190 штук простих іменних акцій.
Право власності на акції переходить від ОСОБА_1 до ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" з моменту їх зарахування на рахунок ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" у депозитарія відповідно до чинного законодавства.
ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" свої зобов`язання за спірним договором виконано.
Згідно з відповіддю ПАТ "Національний депозитарій України" на лист відповідача №1 від 02.10.2019, через встановлені рішенням НКЦПФР №1532 від 11.11.2014 обмеження, Центральний депозитарій не може виконати операції щодо викупу цінних паперів за договором від 23.03.2017.
У своїй відповіді від 19.07.2017 ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" НКЦПФР вказало, що з 2014 року ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" не привело свого статуту та внутрішніх положень у відповідність до норм Закону України "Про акціонерні товариства", а тому не має підстав для відміни рішення №1532 від 11.11.2014 чи прийняття окремого рішення у зв`язку з придбанням ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" акцій в акціонера ОСОБА_1 ..
Відтак, спірний договір у відповідній частині залишається не виконаним.
Однак, ОСОБА_1 було передано зберігачу нотаріально завірене розпорядження на проведення операції згідно з договором купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017 .
Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань,  06.07.2018 зареєстровано звернення ОСОБА_2 про вчинення кримінального правопорушення членами Спостережної ради ВАТ "Чортківський завод "Агромаш".
На даний час розслідування по даному факту не завершене.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 12.10.2020 у справі № 921/198/20 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до відповідачів - ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017, укладеного між відповідачами. Позов заявлявся з аналогічних підстав, що і у справі яка розглядається.
Рішення від 12.10.2020 у справі № 921/198/20 станом на час прийняття постанови у справі (08.06.2021) не набрало законної сили.
ТОВ "Тернопільрембуд" просить визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017, укладеного між відповідачами, у зв`язку із чим звернувся до Господарського суду Тернопільської області. Позивач вважає, що оскаржуваний ним договір купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017 є незаконним і таким, шо порушує права позивача та наносить збитки як ВАТ «Чортківський завод «Агромаш» так і позивачу, який є акціонером даного Товариства (відповідача 1), а тому просить суд визнати договір недійсним.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови. Висновки суду апеляційної інстанції.
Спірні правовідносини стосуються відносин, що склалися щодо укладення, виконання і дійсності (відповідності закону) правочину з викупу акцій, таким чином, спірними обставинами, які підлягають доказуванню у справі є дійсність чи недійсність договору про викуп акцій та порушення прав чи інтересів позивача за ним.
Відповідно до ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до змісту ст. ст. 46, 162 ГПК України право визначати підстави і предмет позову належить виключно позивачу.
Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.
При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.
Рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав.
Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша цієї статті).
За приписами статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з рекомендаціями, викладеними у постанові пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013 за № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об`єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.
Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (презумпція правомірності правочину).
Розділом XII Закону України "Про акціонерні товариства" регулюється викуп та обов`язковий викуп акціонерним товариством розміщених ним цінних паперів.
Пунктом 13 частини другої статті 33 Закону України "Про акціонерні товариства" прийняття рішення про викуп товариством розміщених ним акцій віднесено до виключної компетенції загальних зборів акціонерного товариства.
Частиною першою статті 66 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що акціонерне товариство має право за рішенням загальних зборів викупити в акціонерів акції за згодою власників цих акцій. При цьому частина перша статті 66 Закону України "Про акціонерні товариства" містить вимоги до змісту рішення загальних зборів, а також закріплює обов`язок товариства придбавати акції у кожного акціонера, який приймає (акцептує) пропозицію (оферту) про викуп акцій, за ціною, вказаною в рішенні загальних зборів.
Частиною третьою статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, акціонерне товариство зобов`язане викупити належні акціонерові акції.
Таким чином, прийняття загальними зборами рішення про викуп акціонерним товариством розміщених ним акцій є реалізацією товариством права викупу власних акцій. Натомість, обов`язковий викуп акціонерним товариством розміщених акцій на вимогу акціонерів є його обов`язком, який виникає у товариства внаслідок прийняття загальними зборами рішення, яке відповідно до частин першої та другої статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства" є підставою для вимоги акціонером обов`язкового викупу акцій.
Право товариства викупити в акціонерів акції за згодою власників цих акцій реалізується шляхом прийняття загальними зборами рішення про викуп акцій і стає обов`язком цього товариства у разі прийняття (акцепту) акціонером пропозиції (оферти) про викуп акцій.
Статтею 67 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлені певні обмеження щодо права акціонерного товариства приймати рішення про викуп власних акцій та права акціонерного товариства здійснювати викуп розміщених ним акцій.
Зокрема, відповідно до ч.1 ст.67 Закону акціонерне товариство не має права приймати рішення про викуп акцій, якщо на дату викупу акцій товариство має зобов`язання про обов`язковий викуп акцій відповідно до статті 68 цього Закону
Зазначені обмеження стосуються саме права акціонерного товариства приймати рішення про викуп власних акцій та здійснювати їх викуп на підставі такого рішення, а не обов`язку товариства здійснити викуп акцій у акціонерів у випадках, передбачених частинами першою та другою статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства". 
Враховуючи зазначене, обмеження, встановлені статтею 67 Закону України "Про акціонерні товариства" не поширюються на випадки здійснення акціонерним товариством обов`язкового викупу акцій.
Враховуючи зазначене, у разі прийняття загальними зборами акціонерного товариства рішення, яке відповідно до ч.1 та 2 ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства" є підставою для вимоги акціонером обов`язкового викупу акцій, прийняття окремого рішення загальними зборами акціонерів про викуп товариством розміщених ним акцій не потребується.
Відповідно до ч.3 ст. 68 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, зобов`язане викупити належні акціонерові акції.
Відповідно до ч.2 ст. 69 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонер, який має намір реалізувати зазначене право, подає товариству письмову вимогу після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій.
Таким чином, право акціонера - власника простих акцій або акціонера - власника привілейованих акцій вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому голосуючих акцій виникає з моменту прийняття загальними зборами рішення, яке відповідно до ч.1 та 2 ст.68 Закону України "Про акціонерні товариства" є підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, за умови, що такий акціонер зареєструвався для участі у загальних зборах, на яких прийнято рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, та голосував проти прийняття загальними зборами такого рішення.
Реалізація акціонерами права вимоги обов`язкового викупу акціонерним товариством належних їм акцій здійснюється у порядку, встановленому статтею 69 Закону України "Про акціонерні товариства".
Одночасно з виникненням права акціонерів вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних їм голосуючих акцій виникає обов`язок акціонерного товариства викупити акції, належні акціонерові, у якого виникло право вимагати здійснення обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому голосуючих акцій.
Частиною третьою статті 69 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру.
Таким чином, здійснення повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, є обов`язком акціонерного товариства.
Ненадання товариством такого повідомлення є порушенням вимог частини третьої    статті 69 Закону України "Про акціонерні товариства".
Як передбачено частиною другою статті 69 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонер, у якого виникло право вимагати здійснення обов`язкового викупу належних йому акцій відповідно до частини першої та другої статті 68 Закону України "Про акціонерні товариства" та який має намір реалізувати зазначене право, подає товариству письмову вимогу протягом 30 днів після прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій.
Згідно зі ст.253 Цивільного кодексу України початком перебігу строку, протягом якого такий акціонер може подати письмову вимогу, є прийняття загальними зборами рішення, що стало підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій.
Подання акціонером письмової вимоги про обов`язковий викуп акцій є подією, з якою пов`язаний початок перебігу строку, протягом якого акціонерне товариство зобов`язане здійснити сплату вартості акцій, які викупаються на вимогу акціонера, незалежно від терміну направлення товариством повідомлення про право вимоги обов`язкового викупу акцій.
Частиною першою статті 69 Закону України "Про акціонерні товариства" встановлено, що договір між акціонерним товариством та акціонером про обов`язковий викуп товариством належних йому акцій укладається в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої    статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.
Частиною третьою    статті 45 Закону України "Про акціонерні товариства" передбачено, що після закриття загальних зборів підсумки голосування доводяться до відома акціонерів протягом 10 робочих днів у спосіб, визначений статутом акціонерного товариства.
Враховуючи зазначене, повідомлення акціонерів про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що їм належать, може здійснюватись одночасно з доведенням до відома акціонерів підсумків голосування протягом 10 робочих днів після закриття загальних зборів у спосіб, визначений статутом акціонерного товариства.
Відповідно до частини першої    статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини третьої статті 69 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство зобов`язане сплатити вартість акцій за ціною викупу, зазначеною в повідомленні про право вимоги обов`язкового викупу акцій, що належать акціонеру, протягом 30 днів після отримання вимоги акціонера про обов`язковий викуп акцій.
Таким чином, зобов`язання щодо обов`язкового викупу належних акціонеру голосуючих акцій, яке виникає у зв`язку з прийняттям загальними зборами рішення, що відповідно до закону є підставою для вимоги обов`язкового викупу акцій, передбачає взаємні    права та обов`язки його сторін:
Частиною першою статті 598 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Враховуючи зазначене, зобов`язання акціонерного товариства щодо обов`язкового викупу акцій припиняється зі спливом встановленого частиною другою статті 69 Закону України "Про акціонерні товариства" строку подання акціонером, який має намір реалізувати право вимоги обов`язкового викупу акціонерним товариством належних йому акцій, письмової вимоги про обов`язковий викуп акцій, у разі, якщо акціонер протягом встановленого строку не надав такої вимоги.
Згідно з частиною першою    статті 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до рекомендацій, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.10.2008 судам необхідно враховувати, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
При цьому, господарські суди мають враховувати, що закон виходить з презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлено інше (п.2.11  постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016  N 4 ).
Як зазначалось вище, 10.03.2016 відбулись позачергові загальні збори акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш". Одним з питань, які вирішувались на даних зборах, було питання «Про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт і послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 50% вартості активів Товариства». Відповідно до протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Відкритого акціонерного товариства "Чортківський завод "Агромаш"" від 10.03.2016 зборами було дано згоду на вчинення значного правочину: відчуження (продажу) на користь ТОВ СЕ «Борднетце Україна» 83/100 частки об`єкта нерухомого майна під найменуванням «комплекс», який знаходиться за адресою 
АДРЕСА_1 на 05.11.2020  названі рішення органів від 10.03.2016 та 21.03.2017 ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" у встановленому порядку є чинними, а тому обставини їх незаконності за відсутності про це вимоги суд не може встановлювати в межах справи, що розглядається.
Окрім того, сама недійсність рішення загальних зборів не є беззаперечною підставою для визнання протиправним укладеного договору .
Такий висновок щодо застосування норм права, зокрема викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.12.2019 у справі №904/10956/16.
Як вбачається із матеріалів справи, рішення щодо ОСОБА_1 прийнято на загальних зборах акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" 21.03.2017, яке є чинним і незаконність якого не встановлена.
Щодо тверджень скаржника про існування в акціонерного товариства зобов`язання з обов`язкового викупу акцій за іншим договором від 20.04.2016, то, як вбачається із матеріалів справи № 921/262/19 питання укладення та виконання договору №б/н купівлі-продажу цінних паперів від 20.04.2016 є предметом розгляду іншого судового спору, який ще не вирішено. Питання обов`язкового викупу акцій також не було предметом розгляду  загальних зборів акціонерів ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" від 10.03.2016.
Відповідно до ч.1 ст.67 Закону України "Про акціонерні товариства" акціонерне товариство не має права приймати рішення про викуп акцій, якщо на дату викупу акцій товариство має зобов`язання про обов`язковий викуп акцій відповідно до статті 68 цього Закону.
Отже, обмеження статті 67 Закону України "Про акціонерні товариства" стосуються саме заборони акціонерному товариству приймати рішення уповноваженим органам, а не укладати правочини.
Зазначена стаття (у редакції на момент укладення договору від 23.03.2017) не містила обмежень щодо приймання відповідачем рішення про викуп акцій у разі зупинення компетентним державним органом внесення акціонерним товариством змін до системи депозитарного обліку його цінних паперів.

За загальним правилом невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним. У такому разі заінтересована сторона має право вимагати розірвання договору або застосування інших передбачених законом наслідків, а не визнання правочину недійсним (п.2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 №11 ).
Тому безпідставними є твердження скаржника про недійсність договору від 23.03.2017, через його невиконання ОСОБА_1 , а також з огляду на те, що сам позивач не має жодних прав чи зобов`язань за оспорюваним правочином.
Із змісту  п. 10    Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 № 13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" рішення загальних зборів та інших органів управління господарського товариства, що за своєю правовою природою є актами, дійсні, якщо у судовому порядку не буде встановлено інше.
Разом з тим, доказів, які б свідчили про визнання недійсним рішення Спостережної ради відповідача від 24.02.2017, матеріали справи не містять.
Відповідно, на думку суду, слід вважати, що Спостережна рада ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" приймаючи рішення, оформлені протоколом від 24.02.2017 діяла в межах повноважень наданих статутом господарюючого суб`єкта та у відповідності до вимог чинного законодавства.
Щодо тверджень скаржника, що Спостережна рада не мала права скликати збори взагалі, оскільки це не входить до виключної компетенції наглядової ради, однак скликала позачергові збори у порядку ч. 5 ст. 47 Закону України «Про акціонерні товариства» судова колегія зазначає, що  таке питання не входить до предмету доказування у даній справі..
Окрім того, як зазначалось вище, доказів визнання недійсним рішення Спостережної ради відповідача від 24.02.2017 матеріали справи не містять (аналогічні обставини досліджувались  та оцінювались у господарських справах №921/55/15-г/18, № 921/734/15-г/18 та № 921/346/16-г/14).
Щодо твердження скаржника, що спірний оскаржуваний договір викупу акцій від 23.03.2017 з ОСОБА_1 не міг бути укладений в силу рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку №1532 від 11.11.2014 судова колегія зазначає таке.
Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до п. 30 ст.8 Закону України «Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні» прийнято рішення від 11.11.2014 № 1532 щодо усунення порушень та зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку цінних паперів, емітованих, зокрема, ВАТ «Чортківський завод «Агромаш», на строк до усунення порушення.
Чинне законодавство, зокрема, ст. 67 Закону України «Про акціонерні товариства», не містить жодних обмежень у частині прийняття відповідного рішення загальними зборами акціонерів чи укладення договору щодо викупу акціонерним товариством власних акцій у своїх акціонерів під час дії рішення Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку щодо зупинення внесення змін до системи депозитарного обліку. А вказане зупинення обігу акцій зупиняє лише перереєстрацію цих акцій у депозитарній системі.
Судова колегія зазначає, що відповідачами надано достатньо доказів того, що в силу об`єктивних обставин - відсутність достатньої кількості голосів на зборах акціонерів виникла певна не залежна лише від волі менеджменту ВАТ «Чортківський завод «Агромаш» перешкода у виконанні спірного договору, а саме - не приведенням зборами акціонерів ВАТ (відсутність достатньої кількості голосів акціонерів) установчих документів у відповідність до чинного законодавства.
Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ВАТ «Чортківський завод «Агромаш» звернулось до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку з листом № 1271 від 23.05.2017 з проханням щодо прийняття рішення про тимчасове зняття заборони щодо внесення змін до системи депозитарного обліку ВАТ «Чортківський завод «Агромаш» для проведення корпоративної операції емітента - операції переходу права власності на цінні папери в порядку викупу емітентом власних цінних паперів у кількості 809190 шт., які належали ОСОБА_1 на рахунок емітента ВАТ «Чортківський завод «Агромаш» на підставі укладеного договору купівлі- продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017.
19.07.2017 Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку надала відповідь, що придбання ВАТ Чортківський завод «Агромаш» власних акцій у акціонера ОСОБА_1 не є підставою для прийняття окремого рішення комісії щодо надання дозволу на проведення вичерпного переліку операції в системі депозитарного обліку цінних паперів, імітованих ВАТ Чортківський завод «Агромаш» та не впливає на можливість проведення загальних зборів акціонерів та прийняття рішень щодо приведення дії товариства у відповідність до вимог Законодавства про цінні папери та акціонерні товариства ..
Матеріалами справи також підтверджується, що ОСОБА_1 передано Зберігачу нотаріально завірене Розпорядження на проведення облікової операції згідно договору купівлі продажу цінних паперів власного випуску № 1 від 23.03.2017
Вищенаведене спростовує твердження скаржника щодо недійсності (неможливості укладення) договору купівлі-продажу цінних паперів від 23.03.2017 та незабезпечення такої передачі з вини відповідачів.
Також, судова колегія зазначає, що позивачем не доведено, що особи, які вчиняли правочин, не мали необхідного обсягу цивільної дієздатності, чи інших підстав для визнання недійсним саме договору, а не рішень органів управління ВАТ «Чортківський завод «Агромаш».        
Також, судова колегія зазначає, що обов`язок судів обґрунтувати своє рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).
Відповідно до    ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"    та ч.4    ст.11 ГПК України    суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У зв`язку з чим, не потребують встановлення у даній справі наведені позивачем обставини приховування ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" своєї заборгованості, чи не виплати з моменту свого утворення дивідендів акціонерам.
Загальні збори є вищим органом акціонерного товариства, який може вирішувати будь-які питання діяльності товариства у тому числі укладати від його імені правочини (ст.ст.    33,34 Закону України "Про акціонерні товариства").
Отже, вчинення ВАТ «Чортківський завод «Агромаш» спірного правочину може порушувати права і інтереси ВАТ "Чортківський завод "Агромаш", а не права позивача.
Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (див., зокрема, рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки» (CreditIndustrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95 від 20 травня 1998 року; рішення у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (CaseTerem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява № 70297/01, пункти 28 - 30, від 18 жовтня 2005 року; рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 30, від 21 грудня 2017 року). При цьому навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, Європейський суд з прав людини розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участь у справі в особі своїх органів (рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 1 резолютивної частини від 21 грудня 2017 року).
Відсутність порушення спірним договором прав та інтересів позивача, є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок зроблено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17.
З огляду на викладене в задоволенні позову ТОВ "Тернопільрембуд" до ВАТ "Чортківський завод "Агромаш" та ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів власного випуску №1 від 23.03.2017, укладеного між відповідачами        слід відмовити .

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судова колегія, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого суду, дійшла висновків, що суд першої інстанції всебічно, повно та об`єктивно розглянув в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, дослідив подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає рішення місцевого господарського суду таким, що прийняте з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення не вбачає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України,

Західний  апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ :

1.          Рішення Господарського суду Тернопільської області від 05.11.2020 у справі №921/199/20 залишити без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тернопільрембуд", м.Тернопіль б/н б/д (вх.ЗАГС 01-05/116/21 від 11.01.2021) без задоволення.
2.          Судовий збір за розгляд апеляційної скарги залишити за скаржником.
3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України. 

Повний текст постанови складено та підписано 22.06.2021.

Головуючий суддя                                                   Галушко Н.А. 

суддя                                                                       Желік М.Б.

суддя                                                                       Орищин Г.В.