Ухвала
 
27 травня 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 537/5528/16
провадження № 61-11253св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Коротуна В. М., Червинської М. Є.,
 
учасники справи:
позивач (відповідач) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач) - ОСОБА_2 , 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 16 вересня 2019 року в складі судді Зоріної Д. О., додаткове рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06 квітня 2020 року в складі судді Зоріної Д. О., постанову Полтавського апеляційного суду від 30 червня 2020 року у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Панченка О. О., Пікуля В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 16 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 30 червня 2020 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та частково задоволено зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .
 
Визнано об`єктами права спільної сумісної власності подружжя наступне майно:
- вбудоване приміщення магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_1 ;
- вбудоване приміщення промтоварного магазину за адресою: АДРЕСА_2 ;
- частину вбудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ;
- вбудований магазин промислових товарів за адресою: АДРЕСА_4 ;
- нежитлове приміщення (магазину непродовольчих товарів) за адресою: АДРЕСА_5 ;
- вбудоване нежитлове приміщення магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_6 ;
- квартиру АДРЕСА_7 ;
- квартиру АДРЕСА_8 ;
- приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_9 ,
- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_10 ;
- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_11 ;
- житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_12 ;
- автомобіль марки «Lexus LS460L», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Проведено розподіл спільної сумісної власності майна ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступним чином.
Виділено ОСОБА_1 та визнано за нею право власності на наступне майно:
- вбудоване приміщення промтоварного магазину за адресою: АДРЕСА_2 ;
- вбудований магазин промислових товарів за адресою: АДРЕСА_4 ;
- вбудоване нежитлове приміщення магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_6 ;
- квартиру АДРЕСА_7 ;
- квартиру АДРЕСА_8 ;
- житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_12 ;
- автомобіль марки «Lexus LS460L», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Виділено ОСОБА_2 та визнано за ним право власності на наступне майно:
- вбудоване приміщення магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_1 ;
- нежитлове приміщення (магазину непродовольчих товарів) за адресою: АДРЕСА_5 ;
- частину вбудованого приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ;
- приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_9 ;
- житловий будинок за адресою: АДРЕСА_10 ;
- земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_11 .
 
Припинено право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_11 .
 
Припинено право власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою:  АДРЕСА_12 ; автомобіль марки «Lexus LS460L», реєстраційний номер НОМЕР_1 ; вбудований магазин промислових товарів за адресою:   АДРЕСА_4 .
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну компенсацію, що складається з різниці вартості присудженого майна, у розмірі 947 160 грн.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо розподілу спільного майна подружжя в частині автомобілів марки «Mitsubishi Outlander» реєстраційний номер НОМЕР_2 та транспортного засобу марки ZAZ Vida НОМЕР_5.
 
Додатковим рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 15 листопада 2019 року визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Lexus, модель LS460L, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , зареєстрований 25 травня 2012 року Кременчуцьким ВРЕР.
 
Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, враховуючи інтереси обох сторін по справі та встановлені обставини справи, запропонований ОСОБА_3 варіант розподілу майна в редакції позовної заяви від 11 квітня 2019 року із врахуванням видів підприємницької діяльності що здійснюють сторони по справі, виконання зобов`язань по кредитному договору за яким спірне майно знаходиться в заставі, перебування на утриманні                ОСОБА_1 дітей, що проходять навчання за межами м. Кременчука Полтавської області та інших наведених вище обставин справи та наданих сторонами доказів.
 
Визначаючи розмір компенсації що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , як різниця вартості присудженого останній майна, суд приймає до уваги вартість ідеальної частки сторін по справі що складає 7 571 910,00 грн. (15 143 820:2=7 571 910), а із врахуванням того факту, що вартість виділеного  ОСОБА_1 майна складає 8 519 070,00 грн, тоді як вартість майна виділеного  ОСОБА_2 - 6 624 750,00 грн, то шляхом простого математичного розрахунку суд приходить до висновку про визначення розміру компенсації у сумі 947 160,00 грн (1 894 320:2=947 160).
 
У липні 2020 року   ОСОБА_2  подала до Верховного Суду касаційну скаргу у якій просила суд касаційної інстанції оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
 
Касаційна скарга мотивована тим, що внаслідок розподілу майна на користь ОСОБА_2 присуджено матеріальну компенсацію, що складається з різниці вартості присудженого майна у розмірі 947 160, 00 грн, тоді як можливо було розподілити на цю суму майно. Внаслідок такого судового розподілу у           ОСОБА_1 залишилось майно, яким вона вже володіє, а ОСОБА_2 грошову компенсацію від ОСОБА_1 не отримав. Для отримання присудженої компенсації йому потрібно буде звернутись до примусового виконання, вживати додаткових зусиль , тому що компенсація у розмірі 947 160, 00 грн ОСОБА_1 на депозитний рахунок не вносилась, а ОСОБА_2 не давав згоди на її отримання на таких умовах, а суд першої інстанції не пропонував ОСОБА_1 діяти відповідно до частини п`ятої статті 71 СК Українита не попереджав її про наслідки невнесення коштів на депозитний рахунок.
 
Крім того, апеляційним судом застосовано норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-37цс13, від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц, від 27 лютого 2019 року у справі № 464/7011/16-ц, від 13 березня 2019 року у справі № 490/6024/16-ц, від 10 липня 2019 року у справі № 522/3901/16-ц, від 25 лютого 2020 року у справі № 527/1592/16-ц, від 03 червня 2020 року у справі № 532/402/16-ц, від 30 червня 2002 року у справі № 495/2522/16-ц, від 08 липня 2020 року у справі № 345/4199/13-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Також судами попередніх інстанцій необґрунтовано відхилені його клопотання щодо обставин, які мають значення для правильного вирішення справи (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу у якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. 
 
Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
 
Підстави для виклику сторін відсутні.
 
За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.
 
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
 
Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, набутого за час шлюбу, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 16 вересня 2019 року, додаткове рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 06 квітня 2020 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 30 червня 2020 року призначити до судового розгляду.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           С. Ю. Бурлаков
 
В. М. Коротуна
 
М. Є. Червинська