ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/5806/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  11 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Епель О.В., секретар судового засідання Романович І.І., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

                                               В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просив:
- визнати дії відповідача щодо відмови йому у здійсненні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% з 19.02.2020 з урахуванням всіх складових суддівської винагороди - незаконними;
- зобов`язати відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату йому щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 90% від суддівської винагороди 117  922,20 грн. згідно довідки, виданої територіальним управлінням Державної судової адміністрації в Чернігівській області від 27.02.2020 №03/36-765, з урахуванням раніше проведених виплат, без обмеження строку виплати.
Позов мотивовано тим, що відповідач на власний розсуд та безпідставно зменшив відсоткове значення розміру його довічного грошового утримання з 90% суддівської винагороди. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.
Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що починаючи з 19.02.2020 в законодавстві України відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII, у зв`язку з чим на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.
При цьому, відсутні підстави для застосування розміру 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, про який просить позивач, оскільки розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону №2453-VI, а розмір суддівської винагороди - по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII, у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, так як Закон №2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що місцевий суд не дав оцінки правильності визначення стажу роботи, нарахувань та їх виплати, при цьому посилається лише на довідки, які є носіями неправдивої інформації, на що зверталася увага суду.
В запереченнях відповідача і в рішенні суду зазначається, що постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.07.2013 у справі № 750/6177/13 встановлений розмір 90  % заробітної плати працюючого на відповідній посаді голови Чернігівського районного суду Чернігівської області закінчився у зв`язку з прийняттям Чернігівським окружним адміністративним судом нового рішення по справі № 620/2085/20 від 13.07.2020. Однак такі висновки не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки підставою звернення за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання є довідка Територіального управління Державної судової адміністрації України в Чернігівській області № 03/36-765 від 27.02.2020 і Закон України № 1402-VIII про збільшення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Вказана постанова суду не може бути предметом обговорення. Разом з іншими документами вона приєднана до справи лише в якості доказу неправомірності дій відповідача і прийнята судом по справі при вирішення аналогічного спору.
Висновок суду про те, що з 19.02.2020 в законодавстві України відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до Закону № 1402-VIII, не відповідає вимогам закону і не може бути застосованим при розгляді спірних правовідносин у даній справі.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.
Відповідно до статті 311 КАС України, апеляційну скаргу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1  є суддею у відставці, перебуває на обліку у ГУПФУ в Чернігівській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, обчислене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.07.2013 у справі №750/6177/13-а зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Чернігові здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 90% заробітної плати працюючого на відповідній посаді голови Чернігівського районного суду, відповідно до довідки територіального управління у Чернігівській області Державної судової адміністрації від 02.04.2013 №03-36/798, починаючи з 01.01.2013, з урахуванням раніше виплачених виплат, без обмеження строку виплат, з передбаченими законом надбавками та доплатами.
Надалі, у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, позивач звернувся до суду з позовом про перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно довідки територіального управління Державної судової адміністрації в Чернігівській області від 27.02.2020 №03/36-765.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 у справі №620/2085/20, яке набрало законної сили 12.08.2020, позов ОСОБА_1 задоволено частково, зобов`язано ГУПФУ в Чернігівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання у розмірі суддівської винагороди відповідно до довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області від 27.02.2020 №03/36-765, починаючи з 19.02.2020, з урахуванням раніше проведених виплат.
Листом від 26.10.2020 №2500-0402-8/41115 відповідач повідомив ОСОБА_1 про добровільне виконання вказаного вище рішення суду та зазначив, що розмір його щомісячного довічного грошового утримання з 19.02.2020 складає 61  729,04 грн. 
Не погоджуючись із вказаним розрахунком відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до положень статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд, визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон №1402-VIII), згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень якого визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.
У свою чергу, відповідно до статті 142 Закону №1402-VIII суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання.
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.
Зокрема, пунктом 25 розділу XII Закону №1402-VIII було передбачено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., NN 41 - 45, ст. 529; 2015 р., NN 18 - 20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 №2-р/2020 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень пунктів 4, 7, 8, 9, 11, 13, 14, 17, 20, 22, 23, 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року №1402-VIII, вказаний пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнаний неконституційним.
Відповідно до статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Таким чином, починаючи з 19.02.2020 в законодавстві України відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційного оцінювання відповідно до вимог Закону №1402-VIII.
Враховуючи наведене, на спірні правовідносини розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону №1402-VIII.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, стаж роботи ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 21 рік 06 місяців 19 днів.
Зважаючи на наведене та беручи до уваги вимоги статті 142 Закону №1402-VIII, ГУПФУ в Чернігівській області з 19.02.2020 проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача у розмірі 52% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону №2453-VI, а розмір суддівської винагороди - по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, так як Закон №2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.
В свою чергу, частина третя статті 142 Закону №1402-VIII не визнавалась Конституційним судом України не конституційною.
Зокрема, згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.
При прийнятті рішення колегія суддів також враховує, що відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Повне судове рішення складено 11.05.2021 року.
Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України,  апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263 , п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

 	
Колегія суддів:	О.В. Карпушова 	
 	Л.В. Губська 	
 	 О.В. Епель