Постанова
Іменем України                                          
 
09 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 766/13258/18
провадження № 61-13917св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,         
 
учасники справи:
 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Херсонського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року у складі колегії суддів: Вейтас І. В., Приходько Л. А., Радченка С. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 29 травня 2017 року близько 21:50 години на перехресті вулиць І. Кулика та Ушакова у м. Херсоні сталася дорожньо-транспортна пригода  (далі - ДТП) з вини ОСОБА_2 , який, керуючи автомобілем марки «Dacia Logan», реєстраційний номер                 НОМЕР_1 , проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалась, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під його керуванням.
Внаслідок ДТП належний йому на праві власності автомобіль отримав механічні пошкодження, згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 06 липня 2017 року № Вє-349, складеного оцінювачем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, складає 1 259 753,24 грн.
Крім того, він витратив 13 896,95 грн, з яких: 2 982,00 грн - на оплату послуг з визначення матеріального збитку; 5 460,00 грн - за евакуацію транспортного засобу відповідно до квитанцій від 02 червня 2017 року               № 000182 та від 02 червня 2017 року № 616; 1 319,50 грн - за евакуацію транспортного засобу відповідно до квитанцій від 02 червня 2017 року                    № 1Р0220 та від 02 червня 2017 року № 1Р0220D; 1 007,05 грн - за транспортування транспортного засобу до м. Одеси на діагностику відповідно до фіскального чеку від 10 червня 2017 року; 1 398,16 грн - за дефектування транспортного засобу, відповідно до розрахункового документа від 03 липня 2017 року № КЗЗ0000768/КЗС00000836; 1 109,24 грн - за транспортування транспортного засобу на діагностику до м. Одеса, відповідно до фіскального чеку від 15 червня 2017 року, 612,00 грн - за зберігання транспортного засобу відповідно до квитанцій від 02 червня       2017 року № 12Р0219 та № 12Р0219D.
Також внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 18 615,00 грн, що виразилась у фізичних та психологічних стражданнях,                  у зв`язку із пошкодженням належного йому майна та вимушених змін у його житті.
 
З урахуванням зазначеного та зменшених позовних вимог, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду у розмірі                 1 259 753,24 грн та моральну шкоду у розмірі 18 615,00 грн.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня         2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 13 896,95 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 18 615,00 грн.
У решті позову відмовлено.
Вирішено питання про розподі судових витрат.
 
Стягуючи з відповідача на користь позивача 13 896,95 грн на відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції, установивши, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, у зв`язку з чим позивач поніс витрати на оплату послуг                        з визначення матеріального збитку, на евакуацію транспортного засобу, на транспортування транспортного засобу до м. Одеси на діагностику, на дефектування транспортного засобу та на за зберігання транспортного засобу, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення                з відповідача на користь позивача вказаних витрат.
 
Також суд першої інстанції, враховуючи тривалість вимушених змін в житті позивача, страждання, завдані знищенням майна, і з урахуванням вимог розумності і справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 18 615,00 грн на відшкодування моральної шкоди.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок пошкодження в ДТП належного йому автомобіля, у розмірі 1 174 641,19 грн, суд першої інстанції, враховуючи те, що відповідач після сплати позивачу відшкодування майнової шкоди має право на отримання пошкоджених автомобільних деталей, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність, та установивши, що відповідно до висновку від 06 липня 2017 року № Вє-349 вартість запасних частин автомобіля, які підлягають заміні за переліком, складає 1 163 192,40 грн, позивач продав пошкоджений автомобіль,                       а відомості щодо суми, отриманої за продаж автомобіля, надати суду відмовився, дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення                         з відповідача вартості відновлювального ремонту автомобіля за його відсутності та неможливості передачі запасних частин, які мають певну цінність після їх заміни, та відшкодування шкоди відповідачу.
 
Постановою Херсонського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня 2020 року в частині стягнення                          з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди змінено, збільшено стягнуту з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму майнової шкоди з 13 896,95 грн до 1 174 641,19 грн.
Доповнено резолютивну частину рішення таким абзацом:
Зобов`язано ОСОБА_1 після отримання відшкодування матеріальної шкоди передати відповідачу ОСОБА_2 пошкоджені автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність, відповідно до експертного висновку та ремонтної калькуляції експерта-автотоварознавця Херсонської ТПП Єрофева В. А. від 06 липня    2017 року     № Вэ-349.
 
Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення                                         з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, апеляційний суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування майнової шкоди, якої зазнав позивач у результаті ДТП, що сталася з вини відповідача, підлягають задоволенню у розмірі, заявленому позивачем та доведеному належними та допустимими доказами і не спростованому відповідачем.
 
Також апеляційний суд дійшов висновку необхідність зобов`язання позивача після отримання відшкодування майнової шкоди передати відповідачу пошкоджені автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність, відповідно до експертного висновку.
 
При цьому апеляційний суд зазначив, що відсутність у позивача на час ухвалення рішення суду вказаних деталей не є підставою для відмови                   в задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди. Після повного відшкодування збитків, у разі неможливості виконання рішення суду                      в частині повернення пошкоджених автомобільних деталей, сторони можуть звернутись до суду із заявою про зміну способу виконання рішення суду.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У вересні 2020 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, зобов`язуючи позивача повернути йому пошкоджені запасні частини від автомобіля, проігнорував той факт, що такі запчастини були продані позивачем і на час розгляду справи у нього відсутні та від їх продажу позивач отримав часткове відшкодування.
При цьому суд апеляційної інстанції фактично зобов`язав позивача вчинити дії, які він завідомо не зможе вчинити.
Крім того, апеляційний суд не врахував, що він просив передати йому пошкоджені запасні частини від автомобіля або, у разі неможливості їх передачі, врахувати їх вартість при визначенні способу і розміру відшкодування шкоди.
Також суд апеляційної інстанції залишив поза увагою його заяву про зменшення розміру відшкодування шкоди на підставі частини четвертої статті 1193 ЦК України.
 
Підставами касаційного оскарження постанови Херсонського апеляційного суду від 26 серпня 2020 року заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, 
а саме: відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 в особі адвоката Радіоновича В. І. подав відзив на касаційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судове рішення апеляційного суду без змін як таке, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2020 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
 
У строк, визначений судом, заявник усунув недоліки касаційної скарги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 , витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
Згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу                 ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «Audi Q7», 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , дата реєстрації - 05 травня                2017 року.
 
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня         2018 року встановлено, що ОСОБА_2 29 травня 2017 року близько        21:50 год., керуючи технічно справним автомобілем «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на перехресті вул. І. Кулика та просп. Ушакова, від вул. Миру в напрямку вул. Миколаївське шосе                         м. Херсона, порушуючи вимоги підпункт «б» пункту 2.3 та пункту 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України                 від 10 жовтня 2001 року № 1306, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалась, у результаті чого відбулось зіткнення                                  з автомобілем «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по просп. Ушакова від вул. Молодіжної                        в напрямку пл. Привокзальної у м. Херсон.
 
Внаслідок цієї ДТП пасажиру «Audi Q7», громадянину ОСОБА_4 , згідно                     з висновком судово-медичної експертизи від 14 червня 2017 року № 158 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому першого, другого шийного хребця, струс головного мозку, крововилив в м`які тканини голови та шиї відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя відповідно до підпункту «е» пункту 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
 
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 19 квітня         2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною другою статті 286 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі,           з позбавленням права керування транспортними засобами строком на                два роки. На підставі частини першої статті 75 КК України звільнено          ОСОБА_2 від відбування, призначеного основного (позбавлення волі) покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
 
У мотивувальній частині вказаного вироку суду вказано, що цивільний позов ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди відповідно до ухвали суду від 14 грудня 2017 року залишено без розгляду та повернуто позивачу для подачі його у порядку цивільного судочинства. 
 
За страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільно-правова відповідальність власника забезпеченого транспортного засобу «Dacia Logan», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована                  ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на період з 20 серпня       2016 року по 19 серпня 2017 року (поліс № АК/0858651).
 
Відповідно до платіжного доручення від 22 червня 2018 року № 558                ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 99 000,00 грн за мінусом франшизи (1 000,00 грн) відповідно до акта від 15 червня 2018 року № 109.00800718-1.
 
Згідно з висновком від 06 липня 2017 року № Вє-349, складеним експертом-товарознавцем Херсонської Торгово-промислової палати Єрофеєвим В. А., вартість відновлювального ремонту автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 29 травня 2017 року при ДТП в цінах на час завершення дослідження становить 1 107 629,14 грн.
Ринкова вартість автомобіля на момент пошкодження становить                             2 308 011,54 грн.
Вартість завданої власнику автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер              НОМЕР_2 , матеріальної шкоди становить 1 259 753 ,24 грн і складається із: вартості ремонтно-відновлювальних робіт - 37 270,00 грн, вартості необхідних для ремонту матеріалів - 43 684,56 грн, вартості нових, замінених складових транспортного засобу - 1 027 647,58 грн, коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу та його складових частин - 0, величина втрати товарності вартості - 152 124,10 грн.
 
На час розгляду справи судом першої інстанції позивач реалізував належний йому автомобіль «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 .
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,                                 є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права                      у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог                                 і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам судові рішення не відповідають.
 
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків                         у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
 
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).
 
Пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
 
Відповідно до вимог статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки                        у повному обсязі.
 
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
 
Згідно з вимогами цієї статті коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як при відшкодуванні шкоди в натурі, так і при відшкодуванні реальних збитків потерпілий має право вимагати відшкодування упущеної вигоди.
 
У справі, яка переглядається, установлено, що ОСОБА_2 звертався до суду першої інстанції із заявою про передачу йому майна, що не може використовуватись за призначенням, та просив у резолютивній частині рішення вказати про передачу йому у власність пошкоджених автомобільних деталей, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність, відповідно до експертного висновку та ремонтної калькуляції експерта-автотоварознавця Херсонської ТПП ОСОБА_3 від 06 липня     2017 року № Вэ-349 (75 записних (складових) частин) (а. с. 84-85).
 
Вартість запасних частин автомобіля, які підлягають заміні за переліком, становить 1 027 647,58 грн.
 
Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.
 
Зобов`язуючи ОСОБА_1 після отримання відшкодування майнової шкоди передати відповідачу ОСОБА_2 пошкоджені автомобільні деталі, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність, відповідно до експертного висновку та ремонтної калькуляції, апеляційний суд не врахував, що позивач реалізував належний йому автомобіль «Audi Q7» та у нього відсутні пошкоджені автомобільні деталі, тобто фактично ухвалив рішення, яке неможливо буде виконати.
 
Також не може бути залишено в силі рішення суду першої інстанції, оскільки суд першої інстанції належним чином не встановив обставини справи, а саме не встановив вартість пошкоджених автомобільних деталей.
 
За таких обставин колегія суддів вважає, що висновки судів не можна вважати обґрунтованими та такими, що відповідають завданням цивільного судочинства, яке полягає у справедливому та неупередженому вирішенні справ із метою ефективного захисту порушених прав, оскільки у всіх справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням закону.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до пункту 1 частин третьої і четвертої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
 
За викладених обставин судові рішення підлягають скасуванню                                 з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
 
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 24 січня             2020 року та постанову Херсонського апеляційного суду від 26 серпня            2020 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий  	Д. Д. Луспеник    	
Судді:   	І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць      Р. А. Лідовець