Провадження № 33/4820/436/21 
Справа № 676/1230/21          Головуючий в 1-й інстанції Драч І. В. 
Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бережний С.Д. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2021 року м.Хмельницький
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Бережний С.Д., з участю секретаря судового засідання Габая А.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року,-
в с т а н о в и в:
Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 454 грн. судового збору.
ОСОБА_1 визнано винним у тому, що 24 лютого 2021 року о 22 год. 20 хв. в м. Кам`янець-Подільському по вул. Розвадовського,5, керував транспортним засобом ВАЗ 21140 державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода і в присутності двох свідків, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням дозволених технічних засобів фіксування такого стану та в медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Вказує, що суд неповно з`ясовано обставини справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи; однобічно, упереджено суд дослідив докази по справі та не надав оцінки іншим доказам; не виконав усіх вимог адміністративного судочинства, що призвело до прийняття незаконного і необґрунтованого рішення; судом порушено норми матеріального та процесуального права.
Вважає, що сам протокол про адміністративне правопорушення не може бути належним доказом по даній справі в розумінні ст.. 251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійними беззаперечним доказом, а обставини викладені в ньому повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували його і не викликали сумнівів.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутнє направлення для встановлення стану сп`яніння у медичному закладі. Порушено процедуру проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки працівники поліції до медичного закладу для проходження огляду його не доставляли.
Апелянт також вважає, що відеозапис, який доданий до справи є неналежним та недопустимим доказом.
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, оскільки в передбачений законом строк копію постанови він не отримав.
Дослідивши зібрані по справі докази, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 285 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після розгляду справи, а копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. 
Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 лише 28 травня 2021 року, отримав копію постанови, а тому апеляційний суд приходить до висновку про поважність причин пропуску строку оскарження постанови суду щодо нього, в зв`язку з чим апелянту слід поновити строк оскарження постанови суду.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який            24 лютого 2021 року був складений поліцейським ВРПП Кам`янець-Подільського  РУП ГУНП в Хмельницькій області, того ж дня, о 22 год. 20 хв. в м. Кам`янець-Подільський по вул. Розвадовського, 5, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 21140», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, нестійка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням приладу Драгер та в медичному закладі, водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що ОСОБА_1   відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, що не суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якої за цією нормою настає відповідальність в разі, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Доводи апелянта, що в провадженні відсутні докази, які б підтверджували, що він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, не можуть бути враховані, зважаючи, що щодо ОСОБА_1 складався протокол за порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а не за керування в стані алкогольного сп`яніння.
За змістом п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння.
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. 
В суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження в справі з підстав, заявлених ОСОБА_1 та його захисником, а невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не вказує, що судом постановлено рішення без дотримання норм адміністративного законодавства.
Факт відмови  ОСОБА_1  від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджується даними відеозапису. Згідно цих записів видно, що ОСОБА_1 перебув в транспортному засобі, який стояв з включеними габаритами, через невеликий проміжок часу, він рушив у перед щоб припаркувати автомобіль. В подальшому ОСОБА_1 вийшов з водійського місця автомобіля і до нього підійшли працівники поліції. На вимогу поліцейський пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, ОСОБА_1 ухилявся, що зафіксовано в присутності двох свідків, які в суді першої інстанції також підтвердили, що у їх присутності водій відмовився від огляду.
Підстав для визнання відеозапису недопустимим доказом немає, позаяк він отриманий поліцейським відповідно до вимог ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».
Твердження апелянта, що огляд на стан сп`яніння проведений з порушенням вимог ст. 266 КУпАП та є недійсним, оскільки працівники поліції до медичного закладу для проходження огляду  ОСОБА_1  не доставляли, апеляційним судом не приймаються. 
В поліцейських були відсутні правові підстави для примусового доставлення особи для проведення огляду в медичному закладі після того, як водій відмовся у встановленому законом порядку від проходження такого огляду. Тому такі доводи апеляційної скарги, як підстави для висновку, що поліцейськими не дотримано порядку направлення водія для проведення огляду та порушено вимоги Інструкції, не можуть бути враховані.
Обґрунтованих підстав вважати, що в даному провадженні не було доведено вини ОСОБА_1 , в апеляційного суду немає, як і підстав для висновку про відсутність в справі належних та допустимих доказів та закриття провадження у справі в зв`язку з відсутністю події та складу правопорушення.
Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними відеозапису та поясненнями свідків ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  та ОСОБА_4  (працівник поліції) в суді першої інстанції.
При розгляді справи щодо  ОСОБА_1  порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі мотивів, допущено не було.
Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Призначене місцевим судом стягнення, є достатнім для виховання  ОСОБА_1  та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
п о с т а н о в и в:
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року. 
Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 травня 2021 року якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП - залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                 С.Д. Бережний