Справа № 163/73/21  Провадження №33/802/307/21 	Головуючий у 1 інстанції:Шеремета С. А. 	
Категорія:ст. 472 МК України 	Доповідач: Борсук П. П.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2021 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Борсук П.П., з участю секретаря Ковалько О.М., захисника особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Гарбар Ю.Р., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України,

В С Т А Н О В И В

Цією постановою судді ОСОБА_1 30 грудня 1971 року народження, громадянин України, житель АДРЕСА_1 , водій фірми "Комфорт Експрес", РНОКПП НОМЕР_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 472 МК України  та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 48770 (сорок вісім тисяч сімсот сімдесят) гривень 82 копійки з конфіскацією у власність держави косметичних засобів різних найменувань в загальній кількості 63 упаковки загальною вартістю 48770,82 гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в користь Волинської митниці Держмитслужби витрати по справі на зберігання товарів в розмірі 2013,12 гривень та в дохід держави 420,40 грн. судового збору.
       Оскаржуваною постановою судді ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за те, що він прямуючи близько 22:10 години 20 листопада 2020 року з Республіки Польща в Україну через митний пост "Ягодин" Волинської митниці Держмитслужби водієм рейсового автобуса "Неоплан", номерний знак НОМЕР_2 , сполученням "Познань-Запоріжжя", не задекларував за встановленою формою косметичні засоби різних найменувань в загальній кількості 63 упаковки загальною вартістю 48770,82 гривень, які знаходились в багажному відділенні автобуса і були виявлені під час митного контролю, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.472 МК України.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову судді скасувати та прийняти нову, якою провадження у справі закрити або направити її до митниці для проведення додаткової перевірки; призначити у справі товарознавчу експертизу. 
       Обґрунтовуючи свої доводи ОСОБА_1 наводить нез`ясування місцевим судом дійсного власника вилученого товару, яким він не являвся, адже перетинав кордон в якості водія автобуса. Сумку з вилученим товаром залишила незнайома жінка, він про це повідомляв працівникам митниці та суду, однак його пояснення залишені поза увагою.
       За таких підстав вважає, що не повинен нести будь-якої, в тому числі адміністративної, відповідальності за вчинене іншою особою порушення митних правил, а тому справа щодо нього має бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
       Просить суд апеляційної інстанції поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, адже згідно копії конверту, який він долучає до апеляційної скарги, вона подана до суду в останній день її оскарження.
       Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення захисника апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу, представника митниці, який її заперечив, вважаю, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає за таких підстав.
       Цілісне розуміння положень статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України дає підстави для висновку, що кожному гарантовано право на ефективні засоби юридичного захисту при реалізації права на апеляційний перегляд справи.
У цьому випадку особі має бути забезпечено умови для належного оскарження судового рішення.
Порядок подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції у справі про адміністративне правопорушення регламентовано статтею 294 КУпАП.
Так, відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено. 
Під поважними причинами пропущення процесуального строку, згідно з нормами чинного законодавств, слід розуміти неможливість особи подати заяву у визначений законом строк у зв`язку з такими обставинами, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка подала заяву про перегляд судових рішень, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.
З матеріалів справи про адміністративне правопорушення вбачається, що оскаржувана постанова судді постановлена 28 січня 2021 року. Останнім днем на її оскарження є 08 лютого 2021 року. 
Постановою Волинського апеляційного суду від 05 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто з причин пропуску строку на оскарження, та незаявлення клопотання про поновлення такого строку. ОСОБА_1 15 березня 2021 року повторно подано апеляційну скаргу до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду. При цьому, як видно з доданої до апеляційної скарги копії конверту, вперше скарга подана апелянтом до поштового відділення 08 лютого 2021 року, тобто в межах строку на апеляційне оскарження. 
Враховуючи зазначені обставини, з метою забезпечення реалізації права особи на справедливий суд та доступ до правосуддя, суд приходить до висновку, що строк апеляційного оскарження постанови слід поновити, оскільки суд визнає причини пропуску цього строку поважними. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
       Згідно вимог ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
       Відповідно ч. 1 ст. 318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
       У відповідності з вимогами ст. 472 МК України адміністративним правопорушенням є недекларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, тобто незаявлення за встановленою формою точних та достовірних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби комерційного призначення, які підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.
       Об`єктивна сторона зазначеного правопорушення характеризується дією (недостовірне декларування), або ж бездіяльністю (недекларування). Тобто, це незаявлення за встановленою письмовою, усною, або будь-якою іншою формою відомостей, або заявлення недостовірних відомостей про товари, їх митного режиму і інших відомостей для митної мети.
Згідно з ч.1 ст.257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
ОСОБА_1 переміщуваний ним товар не задекларував у поданій декларації, що об`єктивно підтверджується зібраними письмовими доказами, хоча повинен був усвідомлювати, що в разі невідповідності наданих йому документів вимогам закону, його дій можуть бути такими, що тягнуть за собою настання його персональної юридичної відповідальності.
       Крім того, винуватість ОСОБА_1 стверджується митною декларацією, контрольним талоном, актом огляду транспортного засобу, службовою запискою та його особистими поясненнями, у яких той визнав свою вину та повідомив, що взяв передачу у великій сумці і не дивився її вміст.
       Твердження апелянта в апеляційній скарзі про те, що переміщувані речі йому не належать, а сумку з речами залишила невідома жінка не узгоджуються з вищевказаними матеріалами справи та не впливають на висновки суду, викладені в постанові, тому суд апеляційної інстанції вважає їх нічим іншим, як способом уникнення відповідальності, та не приймає до уваги.
       Варто зауважити, що відповідно до чинного законодавства ОСОБА_1 як водій автобуса зобов`язаний взяти на себе переміщення товару через митний кордон України, дотримуватися вимог чинного законодавства.
Стратегія захисту від пред`явленого обвинувачення, обрана при розгляді матеріалів про митне правопорушення, а саме невизнання винуватості та посилання про приналежність товару іншій невідомій особі спрямована на закриття провадження за відсутністю складу правопорушення, а тому суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення скарги.
       Таким чином, при розгляді справи суддя з`ясував усі обставини справи, дослідив наявні у ній докази, давши їм належну юридичну оцінку, і обґрунтовано дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.472 МК України, з огляду на що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
       Враховуючи наведене та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

       Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року.
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Любомльського районного суду Волинської області від 28 січня 2021 року щодо ОСОБА_1 - без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Копію постанови, у відповідності до ст. 295 КУпАП, протягом трьох днів надіслати особі, щодо якої її винесено
       
Суддя Волинського         
апеляційного суду                                                        П.П. Борсук