Номер провадження: 33/813/657/21
Номер справи місцевого суду: 947/3412/21 
Головуючий у першій інстанції Борщов І.О. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.
за участю: секретаря судового засідання – Фабіжевської Т.С., 
розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року про визнання ОСОБА_3 не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року ОСОБА_3 визнано не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України. На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП України провадження по справі про вчинення ОСОБА_3 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України, закрито за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.
Постанова була винесена судом за результатами розгляду адміністративних матеріалів відносно  ОСОБА_3 , серед яких міститься протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 №040705.
Згідно вказаного протоколу,водій ОСОБА_3 18.01.2021 близько 19.20 год., керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Інглезі в м. Одесі напроти буд.22а/2, в напряму пр. Небесної Сотні при проїзді регульованого перехрестя з вул. Варненська, в порушення п.8.7.3е Правил дорожнього руху України, здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Skoda Octavia, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався на дозволений сигнал світлофору. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Дії ОСОБА_3 були кваліфіковані інспектором поліції за ст.124 КУпАП України. 
На дану постанову представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року скасувати та винести нову постанову, якою визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 14 000 грн.
У клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження представник ОСОБА_1 – Воронков В.О. зазначає, що про розгляд справи ОСОБА_1 не повідомлявся, копію постанови не отримував, про її існування дізнався вже після опублікування в ЄДРСР.

В обґрунтування вимог про скасування постанови представник апелянт зазначає, що суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_3 не винуватим, виходив насамперед з пояснень самого ОСОБА_3 та його адвоката Грицюка О.О., а також фотознімок місця ДТП, схем роботи світлофорних об`єктів та схемою ДТП, які, як підкреслю апелянт, фіксують розташування транспортних засобів після пригоди, а тому ані підтверджують, ані спростовують вини учасників ДТП. Оскільки у оскаржуваній постанові суд першої інстанції посилався на показання свідка ДТП – ОСОБА_4 , апелянт вважає, що ця особа повинна бути викликана судом у судове засідання та допитана у якості свідка. Окремо апелянт звертає увагу апеляційного суду, що суд першої інстанції, надаючи оцінку поясненням ОСОБА_1 , не звернув уваги на посилання останнього на можливість перевірки обставин пригоди за допомогою записів камер спостереження «Безпечне місто», аналіз яких, як стверджує апелянт, дає змогу дійти висновку, що саме ОСОБА_3 порушив правила ПДР, чим спричинив ДТП.
15 травня 2021 року ОСОБА_3 подав до апеляційного суду заперечення на апеляційну скаргу, у яких, вважаючи законною та обґрунтованою оскаржувану постанову, заперечував проти доводів апелянта та звернув увагу, що саме дії ОСОБА_1 призвели до ДТП та пошкодження транспортних засобів.
Вивчивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши доводи ОСОБА_3 та його представника – Грицюка О.О., Савицького О.Л. та його представника – Воронкова В.О., а також пояснення свідка ОСОБА_5 , апеляційний суд вважає необхідним задовольнити клопотання представника ОСОБА_1 – Воронкова В.О. та поновити строк на апеляційне оскарження постанови районного суду, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – залишити без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно положень ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема, право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Оскільки матеріали справи не містять доказів отримання апелянтом оскаржуваної постанови, яку було винесено за його відсутності, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню для забезпечення права особи на доступ до правосуддя.
Разом з тим, апеляційний суд не в змозі погодитись із доводами апелянта щодо наявності в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, з огляду на наступні обставини.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Враховуючи, що стаття 124 КУпАП є бланкетною, то при розгляді такої категорії справ, необхідно ретельно з`ясовувати і зазначати, у чому саме полягали порушення, норми яких правил, інструкцій інших нормативних актів не додержано, чи є причинний зв`язок між цими порушеннями та наслідками, які настали, на що зокрема було звернуто увагу і в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті".
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, водій ОСОБА_3 18.01.2021 близько 19.20 год., керуючи автомобілем Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Інглезі в м. Одесі напроти буд.22а/2, в напряму пр. Небесної Сотні при проїзді регульованого перехрестя з вул. Варненська, в порушення п.8.7.3е Правил дорожнього руху України, здійснив проїзд перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Skoda Octavia, державний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався на дозволений сигнал світлофору. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
З письмових пояснень потерпілого ОСОБА_1 вбачається, що 18.01.2021 він керуючи транспортним засобом Skoda Octavia, державний знак НОМЕР_2 , стояв на перехресті вул. Варненська та вул. Інглезі в м. Одесі на регульованому перехресті та очікував коли загориться зелений сигнал світлофору для продовження руху в напрямку вул. Варненська. Ліворуч від нього стояв автомобіль Nissan Qashqai, державний знак НОМЕР_3 , білого кольору, який очікував зеленого сигналу світлофору для повороту ліворуч. Після увімкнення зеленого сигналу світлофору в напрямку вул. Варненська, він ще почекав декілька секунд, щоб дати можливість автомобілям по вул. Інглезі проїхати, та одночасно з автомобілем, який був ліворуч від нього, почав виїжджати на перехрестя. В цей час на перехрестя зі сторони вул. Космонавтів по вул. Інглезі на великій швидкості на червоний сигнал світлофору виїхав автомобіль Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , який він не побачив через автомобіль Nissan Qashqai, який рухався ліворуч від нього. Внаслідок чого сталося зіткнення транспортних засобів. Його автомобіль отримав пошкодження переднього бамперу, радіатора, капоту та інше. Він вважає, що пригода сталося через те, що водій автомобіля Chevrolet Lacetti виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофору.

Пункт 1.3. ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до пункту 1.4 ПДР України кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.
Пункт 1.9. ПДР України передбачає, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно з пунктом 10.1 ПДР України перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Оскаржуючи постанову суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 зазначив, що саме водій Chevrolet Lacetti, порушив правила дорожнього руху, адже рухався на забороняючий рух червоний сигнал світлофора, чим спричинив ДТП. На підтвердження своїх доводів посилається на відеозаписи з камер спостереження «Безпечне місто».
Надаючи оцінку змісту вищенаведеного відеозапису, апеляційний суд не приймає такий запис як належний та достатній доказ порушення ОСОБА_3 ПДР України, а саме проїзду ним перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, враховуючи наступне.
Пункт 8.10. ПДР України передбачає, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.
Відповідно до п.16.8. ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.
Відеозаписи камери спостереження «Безпечне місто», на які посилається апелянт, що фіксували перехрестя вулиць Інглезі та Варненської, не включають зони проїзної частини по вулиці Інглезі, на якій розташовано стоп-лінію того світлофору, на проїзді ОСОБА_3 на червоний сигнал якого наполягає апелянт. 
Дійсно з відеозапису камери спостереження «Безпечне місто» вбачається, що на час завершення ОСОБА_3 руху через перехрестя, на місті ДТП, колір на світлофорі, що регулює проїзд по вул. Інглезі в напряму пр. Небесної Сотні, вже змінився на червоний, втім встановити чи розпочав ОСОБА_3 рух через перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що забороняє рух, виходячи з вищенаведених відеозаписів, неможливо.
Окрім того, апелянт задля повного та всебічного розгляду справи просив викликати у судове засідання свідка ОСОБА_5 , водія автомобіля Nissan Qashqai, який в момент ДТП знаходився на перехресті вулиць Інглезі та Варненської, ліворуч від автомобіля Skoda Octavia.
До судового засідання, призначеного на 17.05.2021 року апеляційним судом було викликано ОСОБА_5 , який пояснив, що 18.01.2021 року він, керуючи транспортним засобом Nissan Qashqai, державний знак НОМЕР_3 , стояв на перехресті вул. Варненська та вул. Інглезі в м. Одесі на регульованому перехресті та очікував коли загориться зелений сигнал світлофору для продовження руху в напрямку вул. Варненська. Праворуч від нього стояв автомобіль Skoda Octavia, державний знак НОМЕР_2 , білого кольору. Після увімкнення зеленого сигналу світлофору в напрямку вул. Варненська на перехрестя зі сторони вул. Космонавтів по вул. Інглезі на червоний сигнал світлофору виїхав автомобіль Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 , якому він дав дорогу для завершення руху через перехрестя.
Дійсно, у судовому засіданні свідок пояснив, що, на його думку, водій Chevrolet Lacetti, державний номерний знак НОМЕР_1 порушив ПДР України, втім апеляційний суд, враховуючи наявного у справі відеозапису камери спостереження «Безпечне місто», пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення на ОСОБА_3 , який правил дорожнього руху не порушував, а оціночні твердження ОСОБА_5 щодо дотримання учасниками ДТП правил ПДР України до уваги не приймає.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10 лютого 1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Так, в рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Згідно ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Враховуючи тяжкість можливого покарання, притягнення до відповідальності за статтею 124 КУпАП носить кримінально-правовий зміст в розумінні ЄСПЛ. Відповідно повинен автоматично «включатися» принцип презумпції невинуватості.
На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в діях водія ОСОБА_3 відсутній причино-наслідковий зв`язок з ДТП, яка відбулась 18.01.2021 року.
Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, відсутність складу адміністративного правопорушення є підставою для закриття провадження.
Посилання ж ОСОБА_3 , викладені у запереченні на апеляційну скаргу, на порушення ОСОБА_1 ПДР України, апеляційний суд до увагу не приймає як такі, що не відносяться до предмету розгляду у даній справі.
За таких обставин, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та закриття провадження у справі. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин, що виникли, і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Одночасно, доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства, та на законність судового рішення.
Відповідно п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
                                постановив:

Поновити представнику ОСОБА_1 – ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження постанови Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – залишити без задоволення. 
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2021 року про визнання ОСОБА_3 не винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                        І.А. Артеменко