УХВАЛА

28 квітня 2021 року 
Київ
справа №260/1584/19
адміністративне провадження №К/9901/11426/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Желєзного І.В.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Берназюка Я.О., 
перевіривши касаційну скаргу Міністерства оборони України 
на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року
та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року 
у справі № 260/1584/19
за позовом ОСОБА_1 
до Міністерства оборони України 
третя особа – Військова частина НОМЕР_1 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання  вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України (далі скаржник, відповідач, Міноборони України) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби Міністерства оборони України, викладене у пункті 11 протоколу № 40 від                           29 березня 2019 року щодо відмови позивачу в призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , одноразову грошову допомогу на підставі абзацу другого частини першої пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, у розмірі – 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня 2018 року, з урахуванням раніше виплачених сум. В решті позовних вимог відмовлено.
30 березня 2021 року відповідачем направлено до Верховного Суду касаційну скаргу Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 260/1584/19.
За наслідками автоматизованого розподілу, скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Мельник-Томенко Ж.М. (судді-доповідача), суддів Жука А.В.,           Соколова В.М., про що складено протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 квітня 2021 року.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2021 року для розгляду справи №260/1584/19 визначено колегію суддів у складі Мельник-Томенко Ж.М. (судді-доповідача), суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М. (у зв`язку із відпусткою судді Соколова В.М.).
14 квітня 2021 року суддями заявлено самовідводи від участі у розгляді цієї касаційної скарги, які обґрунтовані порушенням порядку визначення суддів для розгляду справи, встановленого ст. 31 КАС України, без урахування спеціалізації.
Ухвалою Верховного Суду від 14 квітня 2021 року заяви суддів                                   Мельник-Томенко Ж.М., Жука А.В., Мартинюк Н.М. про самовідвід задоволено. Відведено суддів Мельник-Томенко Ж.М., Жука А.В., Мартинюк Н.М. від участі у розгляді справи №260/1584/19. Передано матеріали касаційної скарги у справі №260/1584/19 (провадження №К/9901/11426/21) до Секретаріату Касаційного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, передбаченому   КАС України, Положенням про автоматизовану систему документообігу суду та Тимчасовими засадами використання автоматизованої системи документообігу суду та визначення складу суду у Верховному Суді.
За наслідками повторного автоматизованого розподілу, скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Желєзного І. В. (судді-доповідача), суддів Бевзенка В. М., Берназюка Я. О., про що складено протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2021 року.
Перевіривши відповідність вказаної касаційної скарги та доданих до неї документів вимозі  ст. 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) колегія суддів приходить до висновку, що вказана скарга підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.
У відповідності до ч. 4 ст. 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
В порушення вказаних вимог, відповідачем не додано до касаційної скарги документа про сплату судового збору, натомість скаржник просить відстрочити сплату судового збору.
З огляду на такі доводи колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до ч. 4 ст. 330 КАС України до касаційної скарги додається, зокрема, документ про сплату судового збору.
Частиною 2 ст. 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Умови, за яких суд може, зокрема, відстрочити сплату судового збору та перелік суб`єктів, до яких таке звільнення (відстрочення) застосовується, обумовлені ст. 8 Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до ст. ст. 1 та 2 Закону України "Про судовий збір" судовий збір – збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору – це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.
Таким чином, судові витрати – це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати – це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Суд також виходить з того, саме на заявника покладається обов`язок щодо доведення фактів відповідно до його прохання про відстрочення від сплати судового збору; обов`язок сплатити судові збори, встановлений відповідно до закону, має законну мету, а тому, за загальним правилом, не визнається судом непропорційним чи накладеним свавільно; застосовані згідно із законом процесуальні обмеження у формі обов`язку сплатити судовий збір, за загальним правилом, не зменшують для заявника можливості доступу до суду та не ускладнюють йому цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права.
При прийнятті таких висновків суд враховує положення п. 1 ч. 2 ст. 129 Конституції України, згідно з яким однією із основних засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. У зв`язку із цим обставини пов`язані з відсутністю коштів призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочення від сплати судового збору.
Беручи до уваги обставини справи, колегія суддів доходить висновку, що заявник у цій ситуації не є суб`єктом, на якого поширюється дія ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" з питання відстрочення сплати судового збору, а отже фактичний склад цієї справи не містить підстав, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом повноважень для встановлення іншої, більш пізньої дати сплати судових витрат. Тому Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення судового рішення за результатами касаційного розгляду справи.
З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що позивачем є фізична особа, яка заявила вимогу немайнового характеру.
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір” (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Пунктом 3 частини 2 статті 4 Закону України “Про судовий збір” встановлено, що ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.
Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено у 2019 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року у розмірі 1 921,00 грн.
Отже, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 1 536,80 (200 % (1 921,00 * 0,4)  грн. 
Реквізити для сплати судового збору: УК у Печерському районі/Печерський район/ 22030102; номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA288999980313151207000026007; код ЄДРПОУ: 37993783; призначення платежу: "*; 101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків – фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Крім того, згідно з п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава, на якій подається касаційна скарга з визначенням передбаченої ст. 328 цього Кодексу підстави.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 328 КАС України встановлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Справа №260/1584/19  розглядалася судами попередніх інстанцій за правилами спрощеного позовного провадження.
При касаційному оскарженні судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження скаржник повинен обґрунтувати підстави для відкриття касаційного провадження відповідно до ч. 4 ст. 328 і ч. 5 ст. 328 КАС України.
Проте, в касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано передбачених  п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України виняткових обставин для перегляду Верховним Судом судових рішень у справі розглянутої за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статті 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, а саме така касаційна скарга залишається без руху.
Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків касаційної скарги особі, яка її подала, шляхом надання до суду документа про сплату судового збору та обґрунтування наявності підстав касаційного оскарження, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.
У випадку неусунення недоліків касаційної скарги, така буде повернута особі, яка її подала, відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 та частини 2 статті 332 КАС України.
Керуючись статтями 169, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання Міністерства оборони України про відстрочення сплати судового збору за подачу касаційної скарги на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі                               № 260/1584/19.
Залишити без руху касаційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 червня 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі № 260/1584/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа – Військова частина НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання  вчинити дії.
Надати скаржнику строк десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                                                           І. В. Желєзний
Судді                                                                                                                                                                     В. М. Бевзенко
                                                                                                                              Я. О. Берназюк