ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

24 травня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 733/53/21
Головуючий у першій інстанції - Фетісова Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/814/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                                    головуючого-судді: Онищенко О.І.
                                    суддів: Скрипки А.А., Харечко Л.К. 
Позивач: ОСОБА_1 
Відповідач: Управління соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації
Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації про стягнення моральної шкоди (суддя Фетісова Н.В.), ухвалене у м.Ічня, повний текст рішення складено 15 березня 2021 року,             
                                    В С Т А Н О В И В:
У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Управління соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації на відшкодування моральної шкоди 68 024 грн. Позов мотивовано тим, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2014 року визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації та стягнуто на користь позивачки 3899 грн. Судове рішення по вказаній справі фактично виконано 16 березня 2017 року шляхом перерахування Державною казначейською службою України 3899 грн. ОСОБА_1 вказувала, що тривалість судового і виконавчого проваджень становить понад 3 роки і 2 місяці. За доводами позивачки, вона є потерпілою внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії, її син ОСОБА_2 до 18 років мав статус дитини, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи. За час невиконання рішення суду син проходив амбулаторне та стаціонарне лікування, потребував постійного медичного нагляду, ліків та санаторно-курортного лікування, мав проблеми зі здоров`ям та перебував під «Д» наглядом лікарів невропатолога, кардіолога, офтальмолога та ін. ОСОБА_1 посилалася, що у зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду, яким вона захистила законні права та інтереси своєї дитини, їй спричинено моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, руйнуванні життєвих планів, проведенням необхідних витрат у зв`язку з відновленням здоров`я дитини, почуттям розпачу у зв`язку з довготривалим виконанням судових рішень, зверненням до суду за захистом порушених прав, душевними стражданнями.
Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2021 року позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Управління соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 3000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; в іншій частині позову відмовлено; стягнуто з відповідача на користь держави 36 грн 32 коп. судового збору. Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок протиправної поведінки відповідача позивачка зазнала душевних страждань, які призвели до зміни звичайного способу життя. При визначенні розміру відшкодування суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості (співмірності). Також суд дійшов висновку, що заявлений позивачкою розмір відшкодування моральної шкоди є занадто великим в порівнянні з основною сумою боргу.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині визначеної до стягнення суми відшкодування моральної шкоди і стягнути на її користь 68 024 грн. Апеляційна скарга мотивована тим, що при визначенні розміру моральної шкоди у даній справі позивачка виходила, зокрема з прецендентної практики Європейського Суду з прав людини, а саме рішень, ухвалених на її користь щодо тривалого невиконання рішень національних судів, постановлених у аналогічних справах. За доводами ОСОБА_1 , в усіх рішеннях Європейського суду з прав людини, постановлених за її заявами, сума морального відшкодування, яку вона отримала за тривале невиконання рішень національних судів, є набагато більшою, ніж основна сума боргу і в жодному із своїх рішень Європейський суд з прав людини не зменшив суму морального відшкодування у зв`язку з тим, що вона є занадто великою сумою в порівнянні з основною сумою боргу. Враховуючи глибину та тривалість заподіяних душевних страждань, тривалість вчиненого правопорушення, позивачка вважає достатньою компенсацією стягнення моральної шкоди в сумі 68 024 грн. 
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
По справі встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 січня 2014 року скасовано постанову Ічнянського районного адміністративного суду Чернігівської області від 31 жовтня 2013 року та ухвалено нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю; стягнуто з Управління соціального захисту населення Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області на користь ОСОБА_1 3899 грн заборгованості з виплати щомісячної допомоги на дитину - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ст.30 п.6 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року №796-XII, за період з 01 березня 2013 року по 30 вересня 2013 року (а.с.12-13).
На підставі вказаного судового рішення 22 серпня 2014 року Ічнянським районним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист (а.с.14).
Згідно з платіжним доручення №54 заборгованість у розмірі 3899 грн було перераховано на рахунок ОСОБА_1 16 березня 2017 року (а.с.15). 
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).
При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
ОСОБА_1 як на підставу для стягнення на її користь моральної шкоди посилалася на те, що вона є потерпілої внаслідок аварії на ЧАЕС 2 категорії, а її син ОСОБА_2 до 18 років мав статус дитини, що потерпіла від Чорнобильської катастрофи. У зв`язку з тривалим невиконанням рішення суду, яким вона захистила законні права та інтереси своєї дитини, їй спричинено моральну шкоду, що полягає у душевних стражданнях, руйнуванні життєвих планів, проведенням необхідних витрат у зв`язку з відновленням здоров`я її дитини, почуття розпачу у зв`язку з довготривалим виконанням судових рішень, зверненням до суду за захистом порушених прав, душевними стражданнями. Своєчасна виплата всіх належних сум дала б можливість своєчасно і повно пролікуватися дитині позивачки, отримувати санаторно-курортне лікування, належне харчування.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням вимог розумності та справедливості і підстав для його збільшення не вбачає.
Посилання ОСОБА_1 на рішення Європейського Суду з прав людини, якими визначено більшу компенсацію моральної шкоди за невиконання рішення суду, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки як правильно зазначив суд першої інстанції, розмір морального відшкодування по кожній справі визначається судом з врахуванням конкретних обставин, що мають значення для справи.
Також колегія суддів апеляційного суду враховує, що у своєму рішенні STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,
                                      П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 15 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але  може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                               Судді: