Дата документу 02.06.2021 Справа № 2-131/08

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний №2-131/08 Головуючий у 1-й інстанції: Бредун Д.С.
Провадження №22-ц/807/1781/21   Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді – доповідача:                        Подліянової Г.С.,
суддів:                                                        Гончар М.С.,
                                                               Маловічко С.В.,
за участю секретаря:                                        Бабенко Т.І., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року за заявою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, - 

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2021 року Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Свою заяву Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) обґрунтовує тим, що 15 квітня 2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист №2-131 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 07 червня 2007 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
Перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень автоматизованої системи виконавчих проваджень, було встановлено, що в 2011 році на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №21489509 з виконання виконавчого листа виданого Хортицьким районним судом м. Запоріжжя №2-131 від 15 квітня 2008 року, яке було передано за належністю до іншого відділу на підставі п. 10 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», але при пересилці виконавчий документ, як з`ясувалося, було втрачено.
Надати копію реєстру відправки поштової кореспонденції не є можливим, оскільки відповідно до п. 128 розділу 1 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій із зазначенням строків зберігання документів, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 №578/5, строк зберігання реєстрів на відправлену кореспонденцію становить 1 рік, після чого вони підлягають знищенню.
Оскільки виконавчий лист Хортицького районного суду м.Запоріжжя №2-131 від 15 квітня 2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі ј частини заробітку, щомісячно, починаючи з 07 червня 2007 року до досягнення дитиною трьох років, востаннє перебував на виконанні в Дніпровському (Ленінському) відділі ДВС та згідно заяви стягувача виникла необхідність звернутися з заявою державного виконавця до Хортицького районного суду м. Запоріжжя щодо видачі дубліката виконавчого листа №2-131 від 15 квітня 2008 року.
Із урахуванням зазначеного Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) просив суд:
видати дублікат виконавчого листа №2-131 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі ј частини заробітку, ( доходу), починаючи з 07 червня 2007 року до досягнення дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , віку трьох років.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року в задоволені заяви державного виконавця про видачу дублікату виконавчого документу у справі ЄУН №2-131/08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати ухвалуХортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду вирішення питання про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт направлення заявнику відділом державної виконавчої служби виконавчого листа № 2-131/08 ВП № 21489509. Заборгованість у розмірі 8075.74 грн до теперішнього часу не погашена, отже провадження не може бути закрите, а оскаржувана ухвала Хортицького районного суду від 22 березня 2021 року фактично ставить під сумнів та унеможливлює реальне виконання судового рішення, яке набрало законної сили 14.04.2008 року. Виконавчий лист № 2-131/08 ВП № 21489509 ОСОБА_1 було подано до виконання до Дніпровської ВС за місцем реєстрації боржника відразу після оголошення рішення суду, а саме 16.04.2008 року. Всупереч вимогам ст. 12 ЦПК України Хортицький районний суд м. Запоріжжя не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Не взяв до уваги, що виконавчий лист був втрачений обидва рази саме державним виконавцем, що змусило його звертатись у лютому 2010 року за видачею дублікату, а потім за заявою ОСОБА_1 про надання інформації стосовно провадження від 11.12.2020 року, державний виконавець Білогуб Л.А. знову повторно звернулася з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.
Без видачі дублікату виконавчого листа виконання рішення суду, яке тривалий час залишається не виконаним саме з вини виконавчої служби, є неможливим.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_3 , адвокат Комарова А.О., зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером 6900616372966 (а. с. 190) до апеляційного суду не з`явився, надав клопотання в якому просив розгляд апеляційної скарги проводити без участі представника виконавчої служби.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів ухвалила здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), повідомленого належним чином про дату, час і місце розгляду справи, який не з`явився в судове засідання, на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК Україним суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист перебував на примусовому виконанні з 01.07.2010 по 30.12.2011, але не встановлено до якої конкретної установи направлявся виконавчий лист, чи передавався він до засобів поштового зв`язку та чи отримувався адресатом, що унеможливлює встановлення моменту його втрати. Ймовірно, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, при цьому державний виконавець в порядку ст. 433 ЦПК України не порушує питання про його поновлення, що є підставою для відмови у задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитись з наступних підстав.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що в листопаді 2007 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини, до досягнення дитиною трирічного віку.(а.с. 1-7).

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2008 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 07 листопада 2007 року до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсоттків прожиткового мінімумум, встновленого законодавством щомісячно, починаючи з 07 листопада 2007 року до досягнення дитиною трьох років. (а.с. 27).

На виконання вказаного рішення було видано два виконавчі листи № 2-313 від 16 квітня 2008 року та № 2-131 від 15 квітня 2008 року. (а.с. 34,35).

Постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Сінгур О.В. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-131 виданого 15.04.2008 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством щомісячно, до досягнення дитиною трьох років. (а.с. 33).

В лютому 2010 року Жовтневий відділ державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа, обґрунтовуючи її тим, що державним виконавцем було винесено розпорядження головному бухгалтеру ТОВ «Еколайф-Сервіс» з пропозицією стягнення з заробітної плати аліментів та розпорядження разом з виконавчими документами було направлено засобами поштового зв`язку до бухгалтерії ТОВ «Еколайф-Сервіс», однак, в ході пересилки були втрачені. (а.с. 28-36).

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2010 року було видано дублікат виконавчого листа по справі №2-131/2008 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством, починаючи з 07 листопада 2007 року до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років. Видано дублікат виконавчого листа по справі №2-131/2008 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, починаючи з 07 листопада 2007 року до досягнення дитиною повнолітнього віку. (а.с. 38).

Згідно відповіді Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Головного управління юстиції у Запорізькій області від 05 січня 2011 року вих. №206 за виконавчим листом №2-131/08 про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 до досягнення дитиною трирічного віку, за даним виконавчим провадженням жодних виплат не проводилося, заборгованість несплачених аліментів за період з 07.11.2007 по 31.07.2009 встановлена та складає 8075, 74 грн. (а.с.170-173).

За Інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавче провадження закінчено 30 грудня 2011 року на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС). (а.с. 110-111).

Згідно листа Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) викладених у листі від 14 січня 2021 року вих. №211688/18.23-38, вбачається, що перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, автоматизованої системи виконавчих проваджень, було встановлено, що в 2011 році на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №21489509 з виконання виконавчого листа Хортицького районного суду м. Запоріжжя №2-131 від 15.04.2008 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі ј частини, починаючи з 07.11.2007 до досягнення дитиною 3-х років, яке було передано за належністю до іншого відділу на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження", але при пересилці виконавчий документ, як з`ясувалося, було втрачено.
Надати копію реєстру відправки поштової кореспонденції не є можливим, оскільки відповідно до п. 128 розділу І Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій із зазначенням строків зберігання документів, який затверджено Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № №578/5, строк зберігання Реєстрів на відправлену кореспонденцію становить 1 рік, після чого вони підлягают знищенню.
Від стягувача з 2011 року до відділу не надходило будь-яких звернень. (а.с. 175).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Статтею 21 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, зокрема, виконавчі листи та інші судові документи - протягом трьох років.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження".

Згідно з пунктом 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Тлумачення пункту 5 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" свідчить, що положення цього закону застосовуються лише до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності цим законом. Цим пунктом Закону не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм цього Закону до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №640/4782/15-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 464/3644/18-ц. 

Статтею 12 цього Закону передбачено, зокрема, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про виконавче провадження", в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення
Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" у цій же редакції виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: є письмова заява стягувача; у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
Частиною 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.
Відповідно до частини 4-5 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" в тепепрішній редакції передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.
У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно з ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Стягувач, який просить суд поновити пропущений строк пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен довести, що такий строк пропущено ним з поважних причин, оскільки саме таку умову містить процесуальне законодавство. Такі причини повинні бути об`єктивними та такими, що перешкоджали заявнику пред`явити виконавчий лист вчасно.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України "Про виконавче провадження" строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 04 лютого 2009 року відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 2-131 виданого 15.04.2008 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частини, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством щомісячно, до досягнення дитиною трьох років (а.с. 33).

За Інформацією з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень виконавче провадження закінчено 30 грудня 2011 року на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" (направлення виконавчого документу за належністю до іншого відділу ДВС). (а.с. 110-111).

Однак, матеріали справи не містять доказів відправлення зазначеного виконавчого листа за належністю до іншого відділу ДВС, а також не містять доказів, які б підтверджували факт направлення виконавчого листа від виконавчої служби стягувачу та отримання останнім інформації про такі дії. Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зазначених доказів не навів.

Хортицький районний суд м. Запоріжжя всупереч ст. 12 ЦПК України, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, у зв`язку з чим зробив необґрунтований висновок про пропуск строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання, не звернувши увагу на те, що ОСОБА_6 своєчасно пред`явлено виконавчий лист про стягнення аліментів до виконання - 16 квітня 2008 року, належне виконання за зазначеним виконавчим листом здійснювалося і цей виконавчий лист був втрачений два рази саме державною виконавчою службою, як наслідок – державний виконавець в лютому 2010 року звертався з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, та за заявою ОСОБА_6 в лютому 2021 року державний виконавець вимушений був повторно звернутися з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа з підстав ймовірного пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не звернення державним виконавцем з клопотанням про його поновлення, не встановив чи переривалися строки пред`явлення виконавчого документа до виконання (чи пред`являвся виконавчий лист до виконання, чи здійснювались якісь виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні, чи повкртався він стягувачу), а тому висновки суду першої інстанції що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання вже в будь - якому випадку сплив, без встановлення відповідних обставин, є помилковими та передчасними.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Проте, суд першої інстанції не роз`яснив державному виконавцю його право на подання заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання одночасно з заявою про видачу дубліката виконавчого документа та не сприяв реалізації його прав.
Враховуючи те, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, реальне виконання рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковою складовою реалізації особою права на справедливий суд, передбаченого п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, що підтверджується і висловленою Європейським судом з прав людини правовою позицією у "пілотному" рішенні "Іванов проти України" (Yuriy Nikolayevich Ivanov v. Ukraine) від 15.10.2009 (заява № 40450/04) і в багатьох інших справах як щодо України, так і щодо інших країн, колегія суддів вважає, що ухвала про відмову у видачі дубліката виконавчого листа, прийнята передчасно з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суду першої інстанції слід врахувати вищезазначене, витребувати матеріали виконавчого провадження, з`ясувати до якого відділу ДВС за належністю було направлено виконавчий документ, чи вчиняла виконавча служба відповідні виконавчі дії, чи було закінчено виконавче провадження, якщо так, то з яких підстав, чи повертався виконавчий документ стягувачу, адже строк пред`явлення документа до виконання після переривання встановлюється саме з дня його повернення та від цього залежить відлік строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після  з`ясування та  встановлення зазначених обставин ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення. 

Оскільки судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.367, 368, 374,379,381,382,383,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2021 року у цій справі, скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 04 червня 2021 року.

Головуючий, суддя 	Суддя 	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.