ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

                                                            Головуючий суддя у першій інстанції: Нор У.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року	Львів	Справа № 460/3346/20 пров. № А/857/3590/21	

          Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

  головуючого судді:                                         Бруновської Н.В.
          суддів:                                                   Матковської З.М., Запотічного І.І.
          за участю секретаря судового засідання:          Волошин М.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020року у справі № 4600/3346/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, – 
ВСТАНОВИВ :
           12.05.2020р. ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (далі по тексу ГУ ПФУ у Рівненській області)  в якому просила суд:
          -визнати протиправною відмову у нарахуванні та виплаті компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати в сумі 27464,18грн., яка виплачена в квітні 2020 року;
          -зобов`язати нарахувати та виплатити компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з листопада 2014р. - квітень 2020р. на суму 27464,18грн.
          Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 23.12.2020р. позов задоволено частково. Суд визнав протиправною відмову ГУ ПФУ у Рівненській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 27464,18 грн., яка виплачена в квітня 2020 року.
          Крім того, суд зобов`язав ГУ ПФУ у Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, за період з березня 2015 року - квітень 2020 року на суму -37464,18 грн.
          Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

          Апелянт просить суд, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23.12.2020р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
          Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомленні про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.126 КАС України, що не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ст.313 КАС України.
          ст.229 КАС України передбачено, що фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
          Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Рівненській області та отримує пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
          Постановою Сарненського районного суду Рівненської області від 26.11.2014р. в справі №572/4672/14-а, яка 29.01.2015р. набрала законної сили, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумами пенсії за період з 18 березня 2014 року - 02 серпня 2014 року, виходячи з 6 розмірів мінімальної пенсії за віком відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
          Крім того суд, зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в Сарненському районі Рівненської області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумами додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, віднесеним до категорії 1, за період з 18 березня 2014 року - 02 серпня 2014 року, виходячи з 50 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 50 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи”.
           13.04.2020р. пенсійний орган на виконання судового рішення суду у справі №572/4672/14-а здійснив відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 та виплатив суму пенсії у розмірі 27464,18 грн., що підтверджується розпорядженням №150635 від 05.10.2015р. протоколом від 20.10.2019р., довідкою. (а.с. а.с. 22-24)
           15.04.2020р. ОСОБА_1 звернулася до пенсійного органу з заявою про нарахування та виплату компенсації за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з серпня 2014 року – квітень 2020р. на суму пенсії 27464 грн.
          Листом від 29.04.2020р. №5308-5154/Б-02-1700/20 пенсійний орган повідомив позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації за втрату частину доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
          Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані   Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ   (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 (далі - Порядок № 159).
          ст.ст.1, 2 Закону № 2050-ІІІ визначено, що   підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), така компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
          Із наведеного видно, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).
          Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.
          п.2 Порядку №159 передбачено, що компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
          Аналіз наведених положень дає підстави вважати, що основною умовою для виплати громадянину, передбаченої ст.2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком, компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу не відповідає ознакам платежу, що має разовий характер, оскільки зумовлена порушенням строків сплати відповідачем пенсії, що носило триваючий характер. У зв`язку з цим виплата компенсації проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
          Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 03 липня 2018 року у справі № 521/940/17, від 05 жовтня 2018 року у справі № 127/829/17, від 14 квітня 2021р. у справі № К/9901/17474/18.
          За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої  інстанцій, що позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати, оскільки несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з протиправним нарахуванням пенсії  суб`єкта владних повноважень в особі ГУ ПФУ у Рівненській області тобто, з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а тому 
          Разом з тим, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в рішенні помилково зазначено, період за який стягується грошова компенсація та її розмір березень 2015 року - квітень 2020 року в розмірі - 37464,18 грн. замість  лютий  2015 року - квітень 2020 року в розмірі – 27464,18 грн. 
          При цьому, апеляційний суд враховує що рішення суду у справі № 572/4672/14-а набрало законної сили 29.01.2015р., а виплата пенсії в розмірі – 27464,18 грн. здійснена пенсійним органом  13.04.2020р.
          Отже, компенсація за період затримки підлягає виплаті з наступного місяця після місяця, коли пенсія мала бути нарахована та виплачена. Тобто з лютого 2015р.- квітень 2020р. в  розмірі 27464,18 грн.
          В п. 4 ч.1 ст.317 КАС України встановлено, що підставою для зміни судового рішення суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
          ч.4 ст.317 КАС України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
          Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції невірно визначив початкову дату виплати грошової компенсації березень 2015р. замість серпня 2014р.  колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з дати набрання рішення суду у справі №572/4672/14-а - 29.01.2015р. законної сили, у пенсійного органу виник обов`язок нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частину доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

          Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

          Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

          Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
          В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
          За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір однак, невірно зазначив період та розмір суми, яка підлягає компенсації, що є підставою для зміни рішення в резолютивній частині з врахування мотивів цієї постанови. 
          Керуючись ст.ст.243, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
          Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі № 460/334620 – змінити. 
          Абзац третій резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції. 
          Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України “Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати” компенсацію за втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, за період з лютого 2015 року - квітень 2020 року на суму - 27464,18 грн. 
          В решті рішення залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. В. Бруновська 	
судді	 	З. М. Матковська 	
 	 	І. І. Запотічний  	
          У зв`язку із з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Бруновської Н.В. в період з 05.05.2021р. по 08.05.2021р. включно та у зв`язку із подальшим перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці з 11.05.2021р. по 21.05.2021р. включно, повний текст постанови складено у строк встановлений ч. 3 ст. 243 КАС України, однак підписаний повним складом суду 21.05.2021р.