ц[1]
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ   УКРАЇНИ
 
09 березня 2021 року                                                                                         м. Київ
 
Суддя Київського апеляційного суду - Сілкова І.М., за участю ОСОБА_1 та його захисника Леуса І.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 січня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, - 
 
В С Т А Н О В И Л А:
 
Постановою судді Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2021 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
 
Згідно постанови, 27.10.2020 року о 23 год. 40 хв., на вул. Лугова, 15 в     м. Києві, ОСОБА_1 керував автомобілем «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, який від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2021 року та прийняти нову постанову, якою закрити провадження в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, а також просить викликати в судове засідання апеляційного суду свідків, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення для з`ясування обставин щодо наявності у нього ознак сп`яніння.   
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неповно і не об`єктивно з`ясував обставини даної справи, не дослідив і не дав належної оцінки наявним у справі доказам та, незважаючи на його клопотання про відкладення судового розгляду, суд розглянув справу без його участі та не направив на його адресу копію прийнятого рішення, чим порушив вимоги ст.ст. 268, 285 КУпАП, що на думку апелянта, є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.
При цьому зазначає, що він був повністю тверезий під час керування транспортним засобом, а адміністративні матеріали стосовно нього складені поліцейськими з порушеннями вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (затвердженої Наказом МВС України №1376 від06.11.2015 року), оскільки до матеріалів справи не долучено довідку про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення, відсутнє направлення його на огляд з метою виявлення стану сп`яніння, а також дані про відсторонення його від керування транспортним засобом, що в сукупності з іншими доказами свідчить про невідповідність дій поліцейського з процедурою оформлення матеріалів за ст. 130 КУпАП та порушення ним процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»(затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015).
Також апелянт вказує, що наявні у справі письмові пояснення свідків є повністю ідентичними, викладені на заздалегідь підготовлених бланках та заповнені самим же поліцейським, де зазначено, що йому спочатку пропонували пройти огляд за допомогою алкотестеру «Драгер», в той час як поліцейські стверджували про наявність у нього ознак саме наркотичного сп`яніння.
  
Крім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2021 року, посилаючись на поважність причин пропуску цього строку, оскільки, незважаючи на його клопотання про відкладення судового розгляду, суд, в порушення вимог ст. 268 КУпАП, розглянув справу без його участі, копія прийнятого судом рішення йому не направлялась, а про його існування він випадково дізнався тільки 21.01.2021 року при ознайомленні з матеріалами даної справи.
 
Перевіривши причини пропуску строку на апеляційне оскарження постанови судді, передбаченого ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, з урахуванням наведених апелянтом обставин, вважає можливим поновити ОСОБА_1  строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2021 року.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Леуса І.П. на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та доводи викладені в його апеляційній скарзі, апеляційний суд вважає, що підстави для її задоволення відсутні, виходячи з наступного.
 
Відповідно до вимог ч.7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах поданої апеляційної скарги. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
 
Зважаючи, що ОСОБА_1 не був присутній при розгляді даної справи в суді першої інстанції, у зв`язку з чим не мав можливості надати суду свої пояснення та подати докази, суд апеляційної інстанції приймає до уваги його пояснення, надані під час апеляційного розгляду справи, в яких останній зазначив, що працює в таксі і 27.10.2020 року приблизно о 23 год. 00 хв., коли він виїхав на роботу, на вул. Лугова в м. Києві у нього несподівано зламався автомобіль, після чого, не маючи змоги самостійно його відремонтувати, він сів в салон автомобіля і в цей час до нього під`їхали працівники поліції, які почали безпідставно звинувачувати його, що він керував транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, стверджуючи про нібито наявність у нього ознак такого стану та незаконно висунули йому вимогу проїхати до лікаря-нарколога для проведення його огляду з метою встановлення наявності чи відсутності у нього стану сп`яніння. 
При цьому стверджував, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише намагався пояснити поліцейським, що у нього зламався автомобіль і він чекає своїх знайомих щоб полагодити його транспортний засіб. Однак, працівники поліції поводили себе грубо, ображали його, погрожували забрати автомобіль на штрафмайданчик та, незважаючи на його пояснення, склали стосовно нього протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП.
 
Перевіркою матеріалів справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 встановлено, що суд першої інстанції розглянув справу у відповідності з  вимогами ст.ст. 245, 252, 280 КУпАП, всебічно, повно і об`єктивно з`ясував обставини вчинення правопорушення  та прийняв рішення, зміст якого відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.
 
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
 
Незважаючи на заперечення ОСОБА_1 своєї вини, висновок суду першої інстанції про порушення ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП є обґрунтованим та підтверджується наявними в матеріалах справі доказами, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №001047 від 27.10.2020 року (а.с. 1) складеним стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що останній керував транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, дуже розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці), при цьому пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; письмовими поясненнями цих свідків, які засвідчили відмову водія ОСОБА_1 від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння (а.с. 2), а також даними відеозапису з нагрудної камери працівника поліції (а.с. 4), які повністю підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення.
 
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції були належним чином досліджені дані, що містяться в матеріалах справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , яким дана належна правова оцінка, з чим також погоджується і суд апеляційної інстанції.
 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки згідно даних відеозапису з нагрудної камери інспектора поліції (а.с. 4), поліцейський в присутності двох свідків неодноразово пропонував водію ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, посилаючись на наявність у нього відповідних ознак такого стану, на що останній зазначив, що він вже проходив огляд у лікаря, а тому, хоча ОСОБА_1 і не зазначав, що він відмовляється від проходження огляду, останній не поїхав разом поліцейським до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, і зафіксовані на вказаному відеозаписі дії водія ОСОБА_1 , який спочатку тривалий час розмовляв по телефону, а через деякий час вказував, що він вже був у лікаря та пройшов відповідний огляд, фактично свідчать про його небажання проходити такий огляд, що вірно було розцінено працівниками поліції, як відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі та складено ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП за порушення ним вимог п.2.5 ПДР України.
Тобто, дані вказаного відеозапису повністю підтверджують обставини зазначені поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 та викладені в оскаржуваній постанові від 16.01.2021 року і спростовують доводи апелянта про порушення працівниками поліції процедури проведення огляду водіїв на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»(затвердженої спільним наказом МОЗ МВС України №1452/735 від 09.11.2015).
 
Апеляційні твердження ОСОБА_1 під час апеляційного розгляду справи про те, що коли до нього під`їхали працівники поліції він перебував у тверезому стані, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений не за керування ним транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а саме за порушення ним п.2.5 Правил дорожнього руху України, тобто за відмову водія від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
 
Також слід зазначити, що за приписами пункту 12 розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння  або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» (затвердженої спільним наказом МОЗ та МВС України №1452/735 від 09.11.2015 року), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4, розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Отже, згідно з вимогами вказаної Інструкції, огляд водія на стан наркотичного сп`яніння проводиться виключно в закладі охорони здоров`я і не може бути проведений поліцейським на місці зупинки транспортного засобу.
 
Посилання апелянта на відсутність в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, відомостей про повторність вчиненого адміністративного правопорушення, а також даних про його відсторонення від керування транспортним засобом, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки в матеріалах справи міститься направлення водія ОСОБА_1 на огляд до КМНКЛ «Соціотерапія» від 28.10.2020 року (а.с. 3), в якому зазначені виявлені у водія ознаки наркотичного сп`яніння, як підстава для проведення його огляду, а згідно положень пункту 5 Розділу VІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року) відповідна довідка, в якій міститься інформація про дату вчинення попереднього адміністративного правопорушення і прийняте в справі рішення долучається до протоколу лише у разі встановлення повторності правопорушення.
 
Інші доводи  ОСОБА_1 , зокрема про відсутність в матеріалах справи даних про відсторонення від керування транспортним засобом, не впливають на доведеність його винуватості у порушенні п.2.5 ПДР України, а його посилання на ту обставину, що письмові пояснення свідків складені останніми не власноруч, а на завчасно заготовлених бланках, які заповнені самим же поліцейським, внаслідок чого, на думку апелянта, ці письмові пояснення свідків не можна вважати належним та допустимим доказом, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були ознайомлені зі своїми поясненнями, які засвідчили власними підписами і ці пояснення повністю узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення від 28.10.2020 року, щодо відмови водія ОСОБА_1  від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
 
Апеляційний суд вважає необґрунтованим клопотання апелянта про виклик вищевказаних свідків в судове засідання для з`ясування обставин щодо наявності у нього ознак сп`яніння, оскільки пунктом 2 Розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння  або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» встановлено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
 
Тобто за змістом цієї норми поліцейський, як посадова особа на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки дорожнього руху, самостійно за власним переконанням визначає наявність чи відсутність у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння, визначених п.п. 3, 4 Розділу І Інструкції.
 
За викладеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що у справі зібрано достатньо доказів на підтвердження факту порушення водієм ОСОБА_1 пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та наявності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому постанова судді Оболонського районного суду м. Києва від 16.01.2021 року стосовно ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування та закриття провадження у справі, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, не вбачає.
 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 січня 2021 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 січня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без зміни. 
 
Постанова апеляційного суду є остаточною й оскарженню не підлягає. 

                  Суддя 
Київського апеляційного суду                                                               І.М. Сілкова   

 

 

 

 

Справа: №756/16026/20; Категорія: ч.1 ст. 130 КУпАП
Провадження: №33/824/633/2021 
Головуючий у І інстанції: Андрейчук Т.В.
Головуючий в апеляційній інстанції: Сілкова І.М.