Ухвала
 
22 квітня 2021 року 
 
м. Київ
 
справа № 597/453/19
провадження № 61-4133ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Заліщицька державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтв,
 
ВСТАНОВИВ: 
 
ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Заліщицька державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтв на нерухоме майно.
 
Позов обґрунтовано тим, що спірне будинковолодіння станом на 1991 рік належало до суспільної групи колгоспний двір, де головою двору була ОСОБА_6 , а членами ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 . Оскільки дане будинковолодіння було спільною частковою власністю усіх зареєстрованих у ньому членів колгоспного двору, тому право власності у ньому в рівних частках належало всім членам колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла і після її смерті відкрилася спадщина на 1/6 частини будинковолодіння. У 2019 році позивачі дізналися, що 19 липня 2001 року Заліщицькою державною нотаріальною конторою Золотому С. Ю. видані свідоцтва про право власності на 1/2 (3/6) частини будинковолодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , та свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/6 частини будинковолодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачі зазначали, що набуття ОСОБА_7 19 липня 2001 року права власності на 5/6 частин спірного будинковолодіння є незаконним, оскільки воно належало в рівних частках - по 1/6 кожному з членів колгоспного двору. Зазначали, що вказані свідоцтва порушують їх права як співвласників, видані з порушенням закону та підлягають визнанню недійсними.
 
Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2020 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у березні 2021 року засобами поштового зв`язку звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року у вищевказаній справі, в якій просять скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції.
Ухвалою Верховного Суду від 23 березня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без руху до 23 квітня 2021 року, але не більше десяти днів з дня вручення цієї ухвали, зокрема для доплати судового збору та подання касаційної скарги у новій редакції, в якій уточнити підстави касаційного оскарження.
 
У квітні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направили на адресу Верховного Суду матеріали на усунення недоліків, зокрема касаційну скаргу у новій редакції та квитанції про доплату судового збору у розмірі 768,40 грн кожним заявником.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Як підставу касаційного оскарження заявники зазначають неправильне застосування судами норм матеріального права, зокрема статей 9, 120, 121, 123 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, за формою та змістом касаційна скарга відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України,  та витребування матеріалів указаної вище справи.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Заліщицька державна нотаріальна контора, про визнання недійсними свідоцтв, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 18 вересня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 10 лютого 2021 року.
 
Витребувати з Заліщицького районного суду Тернопільської області матеріали справи № 597/453/19.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:          	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик