ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2021 р.	Справа № 636/362/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27.04.2021 року, головуючий суддя І інстанції: Золотоверха О.О., м. Чугуїв, повний текст складено 30.04.21 року у справі № 636/362/21
за позовом        ОСОБА_1  
до       Департаменту патрульної поліції               
про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд скасувати постанову серія ДП18 №540570 від 19.01.2021 р. у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором взводу 2 роти 6 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Яненком Дмитром Олександровичем, якою застосовано до позивача адміністративне стягнення - штраф у розмірі 8500 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП).    
Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 27.04.2021 року у справі № 636/362/21 відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови. 
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з порушенням норм матеріального права. Вважає, що він не вчиняв правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, поліцейським порушена процедура розгляду справи, не складено протокол про адміністративне правопорушення, а постанову винесено за відсутності доказів вчинення позивачем правопорушення. Також зазначає, що відсутній цифровий підпис на всіх доданих відповідачем відеофайлах. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27.04.2021 року у справі № 636/362/21, прийняти нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.              
Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.
За правилами ч. 1 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема, ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2021 року інспектором поліції Яненком Д.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПР18 № 540570 від 19.01.2021 р. (а.с. 16), відповідно до якої на позивача накладене адміністративне стягнення за порушення ч. 8 ст. 121 КУпАП за те, що позивач 19.01.2021 р. о 19.05 год у м. Чугуєві Харківської обл., біля буд. 130 по вул. Харківській, керував належим громадянину ОСОБА_2 автомобілем марки Opel моделі Zafira д.н.з. НОМЕР_1 , щодо якого порушено строки його тимчасового ввезення на територію України, не будучи при цьому особою, що ввезла вказаний транспортний засіб на митну територію України.
Позивач не погодився з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення від 19.01.2021 р. ДП18 № 540570, звернувся з позовом до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.    
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.
Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).
Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про дорожній рух" цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
У відповідності до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Згідно з п. 30.1 Правил дорожнього руху власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.
Відповідно до ч.8 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У відповідності до ч. 1 ст. 380 Митного кодексу України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.
Відповідно до ч. 5 ст. 380 Митного кодексу України тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.
Колегія суддів зазначає, що аналіз наведених норм у сукупності та в контексті запровадження заборони керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, та цілей Закону України "Про дорожній рух", свідчить, що порушення вказаної заборони, посягає на безпеку дорожнього руху, отже адміністративне правопорушення передбачене ч.8 ст.121 КУпАП є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
З постанови серії ДП18 №540570 від 19.01.2021 р. у справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі встановлено, що   ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.  за ч. 8  ст. 121 КУпАП, за те, що він 19.01.2021 р. о 19.05 год у м. Чугуєві Харківської обл., біля буд. 130 по вул. Харківській, керував належим громадянину ОСОБА_2 автомобілемем марки Opel моделі Zafira д.н.з. НОМЕР_1 , щодо якого порушено строки його тимчасового ввезення на територію України, не будучи при цьому особою, що ввезла вказаний транспортний засіб на митну територію України.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також засувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом частин 1, 2 статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності. Стаття 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з довідкою про надання інформації, автомобіль марки Opel моделі Zafira д.н.з. НОМЕР_2 , країна реєстрації Польща, був ввезений на територію України 09.10.2018 р. через пункт пропуску «Платонове-Гоянул Ноу» в режимі тимчасове ввезення до 1 року громадянкою ОСОБА_3 , 1948 року народження (а.с. 50). 
Враховуючи дату складання оскаржуваної постанови (19.01.2021 р.) та дату ввезення автомобіля Opel моделі Zafira д.н.з. НОМЕР_2 (09.10.2018 р.), тобто, більш ніж 1 рік, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції  про наявність порушення позивачем ч. 8 ст. 121 КУпАП.
Позивач не ввозив транспортний засіб Opel моделі Zafira д.н.з. НОМЕР_2 на митну територію України і не поміщував цей транспортний засіб у митний режим тимчасового ввезення. Зазначені документи підтверджують встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи обставини керування позивачем транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не помішувала в митний режим транзиту.
Отже, зазначені відомості підтверджують встановлені поліцейським під час розгляду адміністративної справи, обставини керування позивачем транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: транспортний засіб передано у користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України.
Таким чином колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана  постанова обґрунтована  та не підлягає скасуванню. 
Щодо доводів апелянта про недопустимість відеодоказів у справі, суд апеляційної інстанції вважає їх помилковими з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію"  встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання  правил дорожнього руху.
Згідно із ч. 2  ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, яким зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3  ст. 283 КУпАП).
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до ч. 3  ст. 283 КУпАП,  в оскаржуваній  постанові про адміністративне правопорушення зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис з камери №0058, тобто із зазначенням назви та номеру приладу.
З відеозаписів, які зроблені поліцейськими за допомогою портативних відеореєстраторів (а.с. 60) встановлено, що позивач керував транспортним засобом Opel моделі Zafira д.н.з. НОМЕР_2 19 січня 2021 року за місцем його зупинки поліцейськими. Під час розгляду справи позивач факт керування вказаним транспортним засобом не заперечував, клопотань не заявляв, права та суть правопорушення йому були роз`яснені працівниками поліції, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи позивача про відсутність на відео вчинення адміністративного правопорушення та винесення оскаржуваної постанови без розгляду справи. 
Пунктом 10 ч.1 ст. 35 Закону України “Про Національну поліцію” передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.
Враховуючи наведене, колегія суддів зазначає, що позивач був зупинений поліцейським правомірно.
Доводи апелянта, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне  правопорушення  та притягнення його до відповідальності, у зв`язку з нероз`ясненням позивачу його прав, колегія суддів не приймає, оскільки з відеозапису встановлено, що інспектором взводу 2 роти 6 батальйону 1 Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Яненком Дмитром Олександровичем під час розгляду справи про адміністративне правопорушення було роз`яснено права позивачу.
Також колегія суддів вважає безпідставним довід апеляційної скарги про відсутність електронного цифрового підпису на всіх доданих відповідачем відеофайлах, оскільки з диску, наданого відповідачем, встановлено, що всі відеофайли підписані електронним підписом представника УПП в Харківській області ДПП Рвачовим О.О. 
Колегія суддів вважає помилковим посилання позивача як на підставу для скасування рішення те, що замінений належний відповідач Департамент патрульної поліції не скористався своїм правом на подання відзиву і не довів правомірність свого рішення, оскільки ненадання відзиву на позов не є підставою для скасування рішення суду.  
У відповідності до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що оскаржувана постанова серії ДП18 №540570 від 19.01.2021 р. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відповідає вимогам законодавства, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з врахуванням всіх обставин справи.  
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується  із висновком  суду  першої  інстанції   про необґрунтованість  адміністративного  позову. 
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вище викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27.04.2021 року у справі № 636/362/21 відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому підстави для її скасування відсутні.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову чи ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 27.04.2021 року по справі № 636/362/21  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва	
Судді	   	Я.М. Макаренко    З.О. Кононенко