П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/3146/21-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М.Б.  
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
25 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
у квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 22.04.2021 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича від 16.02.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП № 64523711. Стягнуто із приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича в користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у сумі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та на яку розповсюджується відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання. Вказує, що у виконавчому написі № 21051 від 03.02.2021, виданому приватним нотаріусом Горай О.С. на підставі якого винесено спірну постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64523711 зазначено, що місцем проживання позивача є АДРЕСА_1 . Тобто, на думку відповідача, виконавчим документом чітко встановлено, що місце проживання боржника знаходиться в межах виконавчого округу міста Києва.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини, що 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу О.С. Горай вчинено виконавчий напис №21051 про стягнення із ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" (правонаступник прав товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА") суми заборгованості в розмірі 154630,09 грн. за кредитним договором № 600107247 від 11.04.2011 укладеним між ОСОБА_1 та АТ "Альфа - Банк".
У частині виконавчого напису № 21051 від 03.02.2021 яка ідентифікує боржника, зазначено адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 - зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 та адреса проживання: АДРЕСА_1 .
08.02.2021 товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" звернулось до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Юрія Анатолійовича із заявою про примусове виконання виконавчого напису нотаріуса № 21051 від 03.02.2021. Заява отримана приватним виконавцем 15.02.2021 та зареєстрована за № 4304. У заяві стягувач просить відкрити виконавче провадження, при цьому з метою ідентифікації боржника зазначено його ім`я - ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації - АДРЕСА_2 та адреса проживання: АДРЕСА_1 .
16.02.2021 відповідачем розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису №21051 від 03.02.2021 та прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №64523711.
Також 16.02.2021 та 04.03.2021 приватним виконавцем прийнято ряд інших постанов у виконавчому провадженні ВП № 64523711, а саме: постанова про стягнення з боржника основної винагороди, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Позивач, вважаючи постанову від 16.02.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП № 64523711 протиправною, звернувся до суду з цим позовом. При цьому, акцентує увагу на тому, що виконавчим округом приватного виконавця Мельника Юрія Анатолійовича є місто Київ, тоді як він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією його паспорта, а у місті Києві ніколи не проживав. Тому, позивач вважає, що постанова про відкриття виконавчого провадження підлягає скасуванню оскільки суперечить вимогам статті 24 Закону України "Про виконавче провадження", адже приватним виконавцем без достатніх правових підстав відкрито виконавче провадження не за місцем проживання боржника в іншому виконавчому окрузі.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції зазначив, що за відсутності документальних доказів фактичного проживання на момент відкриття виконавчого провадження боржника за зазначеною адресою у м. Києві, суд вважає необґрунтованим прийняття відповідачем до виконання виконавчого напису нотаріуса №21051 від 03.02.2021 та, відповідно, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження №64523711.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.
Порядок і умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регулюються Законом України від 02.06.2016 року №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404-VІІІ).
Згідно з частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За приписами п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VІІІ, примусовому виконанню підлягають, зокрема, рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Частинами 1, 2 ст. 5 Закону № 1404-VІІІ встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім : 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно ч. 2 ст. 24 Закону № 1404-VIIІ передбачено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.
Частинами 1, 2 ст. 25 Закону № 1404-VIII передбачено, що приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.
Разом з тим, п. 1 розділом ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5) визначено, що виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.
Згідно п. 4 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.
Виконавчий документ повертається стягувачу, зокрема, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю (п. 10 ч. 4ст. 4 Закону № 1404-VІІІ).
За приписами п. 5 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до п. 10 розділу ІІІ Інструкції № 512/5, місце виконання рішення визначається відповідно до вимог, встановлених статтею 24 Закону.
Аналіз вище зазначених правових норм, дає підстави для висновку, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку - виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. У свою чергу, місце виконання визначається, виходячи із місця проживання/перебування боржника або з місцезнаходження майна боржника.
Так, наявною у матеріалах справи копією паспорта позивача підтверджується, що місце його проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . Факт реєстрації боржника за вказаною адресою відповідачем не оспорюється. Крім цього інформація про зареєстроване місце проживання позивача вказана у анкеті-заяві про акцепт Публічної пропозиції ПАТ "Альфа-Банк" на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, виконавчому написі № 21051 від 03.02.2021 вчиненому приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу О.С. Горай та у заяві про примусове виконання виконавчого напису від 08.02.2021.
Поряд із цим, у виконавчому написі нотаріуса № 21051 від 03.02.2021 та заяві про примусове його виконання від 08.02.2021 зазначено також адресу проживання боржника ( ОСОБА_1 ) - АДРЕСА_1 .
Апеляційний суд зауважує, що наявність будь-якого майна у позивача (боржника) у м. Києві (в межах виконавчого округу відповідача) до матеріалів справи не додано.
Відповідач жодних доказів на підтвердження того, що на момент прийняття спірної постанови місцем проживання, перебування, роботи позивача або місцезнаходженням його майна була територія м. Києва, не надав. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки приватний виконавець порушив правила територіальної діяльності приватних виконавців, так як, володіючи інформацією про місце реєстрації позивача (боржника), що не належить до її виконавчого округу, прийняв виконавчий документ з іншого виконавчого округу, що у свою чергу суперечить Закону № 1404-VІІІ та Інструкції № 512/5.
Таких ж правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30.04.2020 у справі №580/3311/19.
Щодо твердження відповідача у апеляційній скарзі, що у виконавчому написі №21051 від 03.02.2021, вчиненому приватним нотаріусом Горай О.С., чітко зазначено, що боржник проживає у межах виконавчого округу міста Києва, а тому у приватного виконавця не було підстав для повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку із пред`явленням не за місцем виконання, то суд апеляційної інстанції відхиляє такі, оскільки місце проживання позивача або перебування боржника або місцезнаходженням його майна є місто Київ - не підтверджене жодними належними та допустимими доказами.
Частиною 5 ст. 24 Закону № 1404-УІІІ встановлено, що у разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.
Порядок надання доручень, підстави та порядок вчинення виконавчих дій на території, на яку поширюється компетенція іншого органу державної виконавчої служби, передачі виконавчих проваджень від одного органу державної виконавчої служби до іншого, від одного державного виконавця до іншого визначаються Міністерством юстиції України.
Для проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи в іншому виконавчому окрузі приватний виконавець має право вчиняти такі дії самостійно або залучати іншого приватного виконавця на підставі договору про уповноваження на вчинення окремих виконавчих дій, типова форма якого затверджується Міністерством юстиції України.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв оскаржувану ухвалу відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для її скасування або зміни відсутні.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 22 квітня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Шидловський В.Б.