У х в а л а  
 
27 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 281/295/20
провадження № 61-7657 ск 21
 
Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Лугинська центральна лікарня» Лугинської селищної ради про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, визнання наказу про звільнення недійсним, поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,
 
В с т а н о в и в:
 
05 травня 2021 року ОСОБА_1 надіслала засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року.
 
У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 
2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року, і ухвалити нове рішення про направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

 
 
Вказана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.
 
У порушення вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі не зазначено чітко та належним чином підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Як убачається із касаційної скарги, заявник оскаржує рішення судів першої та апеляційної інстанцій, визначені в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України.
 
У частині другій статті 389 ЦПК України зазначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні; у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
 
Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надати до суду належним чином оформлену касаційну скаргу із зазначенням у ній, чітко та належним чином підстави (підстав) касаційного оскарження рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року, визначені в пунктах 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Разом з тим, з прохальної частини касаційної скарги вбачається, що 
ОСОБА_1 просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року у вищевказаній судовій справі.
 
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що за наслідками перегляду в апеляційному порядку рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2021 року у справі 
№ 281/295/20, Житомирський апеляційний суд 01 квітня 2021 року ухвалив постанову про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 і залишення без змін рішення суду першої інстанції, а тому заявнику слід уточнити яке саме судове рішення суду апеляційної інстанції  вона оскаржує в касаційному порядку.
 
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються її копії відповідно до кількості учасників справи.
 
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 необхідно надати належним чином оформлену за змістом касаційну скаргу, яка має бути подана до суду із доданими до неї копіями у відповідній кількості для інших учасників справи.
 
Оскільки касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вона відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишається без руху.
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 необхідно залишити без руху з наданням їй можливості усунути вищевказані недоліки.
На підставі наведеного, керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,
 
У х в а л и в:
 
Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 09 лютого 2021 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 01 квітня 2021 року, і надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 22 червня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                            В. М. Ігнатенко