П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/197/21	
Головуючий в 1 інстанції: Цховребова М.Г.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого:          Градовського Ю.М.
суддів:          Крусяна А.В.,
          Яковлєва О.В.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2021р. по справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2021р. ГУ ПФУ в Одеській області звернулось в суд із позовом до ВПВР УЗПВР в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в якому (з урахуванням уточнень) просило визнати протиправними і скасувати постанови відповідача про накладення штрафу №56706440 від 20.07.2018р. та від 5.12.2018р..
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що державним виконавцем при винесенні оскаржуваних постанов про накладення штрафу за невиконання рішення суду не було враховано, що невиконання боржником рішення суду є поважні причини, а саме відсутність механізму виплати відповідного боргу. Наявні обставини не залежать від волі управління.
Посилаючись на вказане просило позов задовольнити.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2021р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.
Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявності поважних причин невиконання рішення суду, а тому державним виконавцем правомірно та обґрунтовано прийнято постанови про накладення штрафу на боржника.
Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14.05.2018р. у справі за №815/923/18, зокрема: визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Одеській області щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку пенсії з 1.01.2016р. відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» №900-VIII, ст.63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, постанови КМУ від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки №18707 про розмір грошового забезпечення станом на 1.01.2016р., яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни у розмірі 80% суми грошового забезпечення; зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату  пенсії з 1.01.2016р. відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» за №900-VIII, ст.63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, постанови КМУ від 11.11.2015р. №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки №18707 про розмір грошового забезпечення станом на 1.01.2016р., яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни у розмірі 80% суми грошового забезпечення.
На підставі вказаного рішення, 21.06.2018р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист за №815/923/18, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 1.01.2016р. відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» за №900-VIII, ст.63 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, постанови КМУ від 11.11.2015р. за №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки №18707 про розмір грошового забезпечення станом на 1.01.2016р., яка виготовлена Ліквідаційною комісією ГУМВС України в Одеській області, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок війни у розмірі 80% суми грошового забезпечення; 
В подальшому, постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №56706440 від 5.07.2019р. (а.с.13) старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенком С.Б. відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом №815/923/18.
20.07.2018р. старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенком С.Б., керуючись ст.63,75 ЗУ «Про виконавче провадження», прийнято постанову про накладення штрафу на пенсійний орган ВП №56706440 (а.с.83).
В подальшому, 5.12.2018р. старшим державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області Носенком С.Б., керуючись ст.63,75 ЗУ «Про виконавче провадження», прийнято постанову про накладення штрафу ВП №56706440 (а.с.84), якою за повторне невиконання у повному обсязі рішення суду накладено на ГУ ПФУ в Одеській області, штраф на користь держави у розмірі 10 200грн.
Не погоджуючись із вказаними постановами про накладення штрафу, пенсійний орган звернувся в суд із даним позовом.
Перевіряючи правомірність оскаржуваних постанов, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх незаконність та скасування, судова колегія виходить з наступного.
В силу приписів ст.129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.
Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013р., звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. № 11-рп/2012).
Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями ч.2,4 ст.372 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст.1 ЗУ "Про виконавче провадження" за №1404-VIII від 2.06.2016р. (надалі - Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (надалі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з ч.1, 2 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення  виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню,- протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч.1 ст.75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб-200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу-300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання судового рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Як вбачається із матеріалів справи, що пенсійним органом не надано відповідних та належних доказів того, що до прийняття оскаржуваних постанов державного виконавця, ним було виконано усі вимоги судового рішення.
Враховуючи вищевказане, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування оскаржуваних постанов ВПВР УДВС ГТУЮ в Одеській області, оскільки державний виконавець у спірних правовідносинах діяв у відповідності до вимог законодавства та у межах наданих йому повноважень.
В доводах апеляційної скарги апелянт посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті. 
За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.311, 315, 316, 322 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 5 квітня 2021р. – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий:                                                                                Ю.М.Градовський

Судді:                                                                                          А.В.Крусян

                                                                                                    О.В.Яковлєв