ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року	Львів	Справа № 300/2904/20 пров. № А/857/8417/21	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                           Шевчук С.М.,  
суддів                                                                         Іщук Л.П., Кухтея Р.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року (рішення ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження  без повідомлення сторін у м. Івано-Франківськ судом у складі головуючого судді Скільського І.І., дата складення повного тексту рішення суду не зазначена) у справі № 300/2904/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, суд -  
В С Т А Н О В И В :
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, яким просила:
визнати неправомірними дії щодо відмови їй у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до ст.36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
зобов`язати відповідача призначити їй з 16.07.2020 пенсію у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до ст.36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та виплатити недоплачені суми пенсії.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 24.07.2020 за №1504 про відмову у призначенні ОСОБА_1 , пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 16.07.2020 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1  сплачений судовий збір в розмірі 840,80 гривень.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
На обґрунтування апеляційних вимог відповідач посилається на те, що у відповідності до вимог Закону №1058-ІV, призначення особі пенсії по втраті годувальника можливе за одночасної наявності двох таких складових умов у їх сукупності: - непрацездатність цієї особи (наявність інвалідності або досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону) та перебування на утриманні померлого годувальника (перебування на повному утриманні померлого годувальника або одержання від нього допомоги, що була постійним і основним джерелом засобів до існування). При цьому, обидві ці умови мають існувати саме на момент смерті годувальника. Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 (чоловік позивачки) помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент його смерті позивачці було 58 років. Отже на момент смерті годувальника ОСОБА_2 , позивач не досягла пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону №1058-ІV.  Також вказує на те, що пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається з дня, який настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника (п.3 ч.1 ст. 45 Закону №1058-ІV). Згідно вимог ст.26 Закону №1058-ІV, особа, яка досягла 60-річного віку має право на призначення пенсії за віком за наявності чітко передбаченого нормою даної статті страхового стажу. У випадку позивача згідно наданих до сервісного центру документами  страховий стаж: - годувальника ОСОБА_2 становить 34 роки; - позивача ОСОБА_1 , становить 22 роки 4 місяці. Виходячи з того, що у позивача на момент смерті годувальника відсутній необхідний страховий стаж передбачений ст.26 Закону №1058-ІV, правових підстав для призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника немає.
Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У зв`язку з критичною ситуацією, що склалася із фінансовим забезпеченням діяльності судів, зокрема, відсутністю асигнувань на оплату послуг з пересилання поштової кореспонденції, копії ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення справи до апеляційного розгляду скеровано за допомогою електронних засобів зв`язку на електронну адресу відповідача, про що в матеріалах справи та у діловодстві містяться відповідні відомості та докази.
Позивачу копії вказаних вище ухвал надсилались засобами поштового зв`язку шляхом направлення рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи обставини, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після досягнення нею пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” 16.07.2020 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника за  померлого чоловіка ОСОБА_2 .  До заяви долучено копії: свідоцтва про одруження із ОСОБА_2 , від 07.11.1981; свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 04.06.2018, трудову книжку ОСОБА_2 , довідку Ланчинської селищної ради об`єднаної територіальної громади Надвірнянського району, Івано-Франківської області про те, що на час смерті чоловіка позивач перебувала у нього на утриманні. 
24.07.2020 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області прийняло рішення №1504 про відмову позивачу в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Рішення відповідача про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що у заявниці відсутній необхідний страховий стаж визначений ст.26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, а тому підстав для призначення пенсії по втраті годувальника немає (а.с.11).
Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо відмови їй в призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, позивач звернулася з цим позовом до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у розумінні приписів частини третьої статті 36 Закону №1058-ІV вважається непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника - чоловіка ОСОБА_1 , оскільки вона досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-ІV та на час його смерті перебувала на його утриманні, що підтверджено довідкою Ланчинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області №742/02.2-11 від 13.07.2020. Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем дотримано всіх, передбачених статтею 36 Закону №1058-ІV умов, необхідних для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів держаної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначений Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” №1058-IV.
Згідно зі статтею 9 Закону №1058-IV, в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону №1058-IV.
Відповідно до частини 1 статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (пункт 1 частини другої статті 36 Закону №1058-IV).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року.
Частиною першою статті 37 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Згідно із частиною першою статті 38 цього ж Закону пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається на весь період, протягом якого член сім`ї померлого годувальника вважається непрацездатним згідно із частиною другою статті 36 цього Закону, а членам сім`ї, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, - довічно.
Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника необхідне дотримання таких умов:
-  наявність у  годувальника на день його смерті відповідного страхового стажу;
- наявність непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника, який на день смерті годувальника  був на його утриманні  до таких осіб  зокрема, відносяться чоловік або дружина померлого годувальника;
- наявність  у непрацездатного члена сім`ї померлого годувальника, який на день смерті годувальника  був на його утриманні пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.
Із змісту оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №1504 від 24.07.2020, підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника стала відсутність у неї, достатнього страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV. 
Однак, суд зазначає, що за приписами перелічених  норм   Закону №1058-IV таке поняття як “страховий стаж” є обов`язковою умовою стосовно годувальника, який помер, про що прямо зазначено законодавцем у статті 36 Закону №1058-IV. 
Для особи, яка ж претендує на отримання пенсії по втраті годувальника умовою для її призначення є  перебування на утриманні  годувальника на день його смерті, як  непрацездатного члена сім`ї, який досягнув віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване  рішення щодо відмови позивачу у призначенні пенсії по втраті годувальника, з підстав  відсутності у позивача необхідного страхового стажу, не відповідає приведеним положенням Закону№1058-IV.
Як наслідок, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову у вказаній частині.
Відносно ж прийнятого судом рішення про зобов`язання відповідача призначити позивачу з 16.07.2020 пенсію у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до ст.36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” та виплати недоплаченої суми пенсії, то колегія суддів  вважає таке рішення передчасним  та таким, що ухвалено без з`ясування всіх обставин справи, які стосуються перебування позивача на утриманні  годувальника на день його смерті, як  непрацездатного члена сім`ї (в тому рахунку і як інваліда), який досягнув віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV.
Судом встановлено, що з 07.11.1981 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с.8), який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, про що Виконавчим комітетом Ланчинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області 04.06.2018 зроблено відповідний актовий запис за №50 (а.с.9).
Відповідно до довідки Ланчинської селищної ради ОТГ Надвірнянського району Івано-Франківської області №742/02.2-11 від 13.07.2020, жителька АДРЕСА_1 ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на утриманні померлого годувальника – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня його смерті (а.с.10).
На момент смерті чоловіка ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )  позивач, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , не досягла  віку 59 років 6 місяців, який визначений  ст. 26 Закону №1058-IV. 
Доказів щодо наявності у позивача (на дату смерті   ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) статусу людини з особливими потребами, якій призначено пенсію, як особі з інвалідністю суду не надано, а відповідачем  вказане питання під час ухвалення оскаржуваного рішення залишено поза увагою.
Отож, під час розгляду  заяви  позивача та прийняття відповідного рішення оцінку вказаним обставинам в сукупності відповідач в установленому порядку не надав.  
Колегія суддів зазначає, що аналіз норм   Кодексу адміністративного судочинства України   свідчить про те, що суд      не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади. При цьому, суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом      обставин.
Аналогічна позиція, викладена в   постанові Пленуму Верховного суду України №13 від 24.10.2008 року,      постанові      ВАСУ від 28.07.2015 року справа №К/800/34016/14 відповідно до яких, суд      не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про      вирішення питань, які не належать до компетенції такого      суб`єкта владних повноважень.      
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що фактично відповідачем у межах належних йому повноважень      не здійснено належного розгляду заяви позивача      про призначення їй пенсії по втраті годувальника з урахування      усіх обставин, що мають значення для прийняття       обґрунтованого рішення.
Водночас, колегія суддів зазначає, що завданням адміністративного судочинства ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних та юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до      ч.2   ст.9 КАС України   суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту порушеного права людини.
З огляду на приведені положення законодавства та фактичні обставини справи за яких має місце неналежне виконання відповідачем повноважень щодо розгляду заяви позивача та прийняття мотивованого рішення з урахування всіх обставин, колегія суддів керуючись ч.2   ст.9 КАС України      вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог з метою захисту порушеного права позивача та задовольнити у названій частині позов у спосіб зобов`язання відповідача      розглянути повторно заяву позивача, з урахуванням приведеного законодавства та фактичних обставин справи.
Таким чином, враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що позивачем дотримано всіх, передбачених статтею 36 Закону №1058-ІV умов, необхідних для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. Тому рішення суду в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника слід скасувати та ухвалити в цій частині нову постанову про зобов`язання відповідача повторно розглянути  подану позивачем заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника за результатами розгляду якої прийняти відповідне рішення  про яке поінформувати невідкладно позивача. 
Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак  апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати в певній частині та прийняти  в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги позивача задовольнити частково. 
Відповідно до  ст. 317 КАС України, підставами для скасування  судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З урахуванням обставин щодо часткового задоволення вимог апеляційної скарги та позовної заяви, перерозподілу підлягають також присуджені на користь позивача судові витрати, розмір яких з урахуванням фактичних обставин справи та положень ст. 319 КА  України становить 420,40 грн.
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,                                    
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2021 року у справі № 300/2904/20 скасувати в частині:
зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, код ЄДРПОУ 20551088) призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) з 16.07.2020 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;  
  стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1  сплачений судовий збір в розмірі 840,80 гривень.
 Ухвалити у вказаній частині нову постанову, якою позов задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (індекс 76018, вулиця Січових Стрільців, будинок 15, місто Івано-Франківськ, код ЄДРПОУ 20551088) розглянути повторно подану ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) заяву та документи про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до ст.36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням приведених положень законодавства і викладених висновків      у даному судовому рішенні      та прийняти за результатами такого розгляду відповідне рішення, про яке невідкладно повідомити ОСОБА_1 в установленому порядку.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області  (КОД ЄДРПОУ 20551088, адреса : м. Івано- Франківськ, вул. Січових Стрільців,15) на користь ОСОБА_1  (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в розмірі 420,40 гривень.
У задоволенні вимоги ОСОБА_1   про  зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 16.07.2020 пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”  - відмовити. 
В решті рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої  статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Р. В. Кухтей  	
Повне судове рішення складено 09 червня 2021 року.