УХВАЛА

11 травня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/10506/2020
адміністративне провадження № К/9901/13880/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі №520/10506/2020 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Українська Енергетична Компанія» до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:
19.04.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі №520/10506/2020 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 16.04.2021).
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Скаржником вказано, що касаційна скарга подається на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про невірне застосування судами пунктів 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» без урахування висновку щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного суду від 05.01.2021 у справі №810/1476/16.
Верховний Суд зазначає, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами;                       2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду;                         4) обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).
При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.
Як встановлено зі змісту оскаржуваних судових рішень, задовольняючи позов, суди врахували позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17.04.2018 у справі №826/14549/15, від 06.02.2018 у справі №816/166/15-а, від 13.08.2020 у справі №520/4829/19, від 21.10.2020 у справі №140/1845/19, від 10.11.2020 у справі №440/3779/18, від 11.12.2018 у справі №803/2094/15, від 20.12.2018 у справі №815/4992/16, від 05.06.2018 у справі №809/1139/17, від 26.06.2018 у справі № 808/2360/17, від 30.05.2019 у справі №820/1009/17, від 03.04.2020 у справі № 160/4200/19, від 10.04.2020 у справі №440/1082/19, від 16.04.2020 у справі № 805/5017/15-а.
Податковим органом не обґрунтовано неправильність застосування судом такої правової позиції.
Наведена скаржником постанова Верховного Суду ухвалені за інших фактичних обставин справ, установлених судами, скаржником не наведено висновок судів, який суперечить правовій позиції Верховного Суду. Доводи касаційної скарги щодо неврахування судами зазначеної практики Верховного Суду зводяться до незгоди із наданою судом правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, що не є належним обґрунтуванням наведеної скаржником підстави касаційного оскарження судового рішення - пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України.
Також податковим органом зазначено про неврахування судами договорів, укладених від імені директора позивача, яка на той час вже не була посадовою особою позивача, відсутність підпису особи на документах, наявність негативної податкової інформації щодо контрагентів, невідповідність придбаного та реалізованого товару відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних, наявність кримінальних проваджень, відповідно до яких контрагенти позивача мають ознаки фіктивності та здійснюють документальне оформлення безтоварних операцій.
Разом з тим, порушення норм процесуального права є окремою підставою касаційного оскарження. Пунктом 4 частини 4 статті 328 КАС України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Проте скаржником не зазначено про порушення судами норм процесуального права відповідно до вимог частини 4 статті 328 КАС України.
Доводи скаржника зводяться до викладення фактичних обставин справи, необхідності переоцінки доказів, оцінка яким була надана судами попередніх інстанцій під час розгляду справи, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Також скаржником не сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у встановленому законом розмірі.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 332, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2021 у справі №520/10506/2020 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва