Дата документу  Справа № 334/1492/20 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №334/1492/20                                                Головуючий в 1 інст. Ісаков Д.О.
Провадження №33/807/363/21                                                Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року                                                        місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 – адвоката Черненко Т.Ю., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року, якою провадження відносно  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

Згідно з оскаржуваною постановою, 12 березня 2020 року о 07 год. 45 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем ВАЗ-21104, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по перехрестю вул. М.Чуйкова – вул. Бородінська у м. Запоріжжя під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , чим порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, травмованих немає.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_3  вважає, що суд не взяв до уваги всі обставини вчинення ДТП та дані, які мають значення для повного та всебічного вирішення справи. Суд взяв до уваги пояснення ОСОБА_1 , а його пояснення прийняв до уваги лише частково. Також суд не взяв до уваги пояснення свідка, опитаного у судовому засіданні, свідчення якого підтверджують надані ним пояснення стосовно того, що, завершуючи маневр повороту, він загальмував перед пішохідним переходом з метою пропущення пішохода, а водій ОСОБА_1 в цей час не здійснив усіх необхідних заходів задля уникнення аварійної ситуації, спричинивши таким чином ДТП. Крім того, зі слів свідка, перед зіткненням ОСОБА_1 зупинився безпосередньо на пішохідному переході через вул. М.Чуйкова для висадки пасажира, чим порушив ПДД. Крім того, суд проігнорував, що висаджуючи пасажира перед перехрестям, автомобіль ОСОБА_1 знаходився в правій смузі та повинен був здійснювати подальший рух у відповідності до дорожнього знаку 4.2, що наказує виконувати рух виключно у цій смузі. Суд помилково встановив, що згідно висновків експертиз № 965/966-20 та № 9-947 вина ОСОБА_1 не встановлена. Натомість, в обох висновках зазначено, що для визначення вини ОСОБА_1 необхідні додаткові дані, які відсутні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення, а отже висновки експертів не спростовують провини ОСОБА_1 в скоєнні ДТП. Твердження суду щодо отриманих автомобілями пошкоджень в результаті зіткнення не узгоджуються з висновками експертиз. Зазначає, що згідно пошкоджень автомобілів можливо зробити висновок, що зіткнення відбулось передньою правою частиною автомобіля ВАЗ-21104 в задню частину автомобіля Toyota RAV4, що вказує на наявність в діях водія ОСОБА_1  порушення п. 10.1 ПДД, що стало причиною ДТП.Просить скасувати постанову суду від 17.02.2021 року та визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_2 – адвоката Черненко Т.Ю. на підтримку доводів та вимог апеляційної скарги, думку ОСОБА_1 , який заперечував вимогам апеляційної скарги, перевіривши доводи скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вказані вимоги при розгляді даної справи судом першої інстанції виконані.

Висновок місцевого суду про відсутність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку, та жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не виникає, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.

Місцевим судом безпосередньо досліджено докази, наявні в матеріалах справи, та зроблено вірний висновок про недоведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП в зв`язку з порушенням ним п.10.1 ПДР України.

Суд апеляційної інстанції вважає таке рішення законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення, його складено за порушення  ОСОБА_1 п.10.1 ПДР України за те, що він під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем під керуванням водія ОСОБА_4 .

Разом з тим, судом першої інстанції встановлено наступне.

Так, водій ОСОБА_1 зазначив, що 12.03.2020 року приблизно о 07.45 год. він рухався на своєму автомобілі ВАЗ-21104, державний номерний знак НОМЕР_1 , в напрямку Великого лугу у м. Запоріжжя, на перехресті вул. М. Чуйкова – вул. Бородинська, увімкнувши лівий повторювач та пропустивши автомобіль, який їхав праворуч від нього, розпочав виконувати поворот ліворуч, впевнившись, що це не завдасть перешкод іншим учасникам дорожнього руху. В цей момент із-за автомобіля, який їхав по вул. Бородинській та повертав на вул. М. Чуйкова зненацька виїхав автомобіль Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , та відбулось зіткнення.

Водій ОСОБА_3 пояснив, що 12.03.2020 року о 07.45 год. він на своєму автомобілі Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухався в напрямку Бородинського мікрорайону у м. Запоріжжя. На перехресті вул. Бородинська – М. Чуйкова він зупинився та пропустив автомобіль, який рухався з вул. М. Чуйкова направо та продовжив рух, раптово почув удар в задній бампер з пасажирської сторони. Водій автомобіля ВАЗ-21104, державний номерний знак НОМЕР_1 , не здійснював рух, а потім на великій швидкості розпочав рух, внаслідок чого відбулось ДТП. 

Суд взяв до уваги пояснення водіїв, локалізацію механічних пошкоджень транспортних засобів, а також висновки експертиз, які були проведені за клопотаннями обох учасників ДТП, та прийшов до висновку, що дії водія ОСОБА_1 були у межах Правил дорожнього руху.

Обидві експертизи, які були проведені за клопотаннями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не містять висновків щодо встановлення провини ОСОБА_1 внаслідок порушення останнім положень п.10.1 Правил дорожнього руху України.

Сукупність досліджених доказів слугують на користь доводів  ОСОБА_1 , що цілком обґрунтовано враховано районним судом.

Матеріали справи, які сприймав місцевий суд, надавали підстави прийти до висновку про відсутність фактичних доказів на підтвердження обставин порушення  ОСОБА_1 вимог п. 10.1 ПДР.

На думку апеляційного суду досліджені докази беззаперечно вказують на законність та обґрунтованість висновків судді місцевого суду про недоведеність того, що ОСОБА_1 допустив порушення вимог п.10.1 ПДР України, яке б перебувало у прямому причинному зв`язку із зіткненням транспортних засобів та їх пошкодженням, що вказує на відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Апеляційний суд, відповідаючи на довод апеляційної скарги, звертає увагу, що  ОСОБА_3 будь-яких клопотань щодо виклику свідків у судове засідання, витребування та дослідження додаткових доказів, не заявляв.

Подібні клопотання не заявлялися  ОСОБА_5 і під час апеляційного перегляду.

Одночасно слід звернути увагу, що суд оцінює наявні у справі докази, які надсилаються до суду органом, що склав відповідний протокол, діє виключно з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, що виключає самостійне збирання судом доказів.

Що стосується посилань апелянта про те, що ОСОБА_1 повинен був здійснювати рух у відповідності до дорожнього знаку 4.2, що наказує виконувати рух виключно у цій смузі, то суд апеляційної інстанції зауважує, що вказані обставини протокол про адміністративне правопорушення не містить, у зв`язку з чим суд першої інстанції розглянув справу в межах складеного відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно встановлених дорожніх знаків водій ОСОБА_1 рухався по головній дорозі та мав пріоритет в русі, натомість водій ОСОБА_3 виїжджав з другорядної дороги та повинен був в даній ситуації уступити дорогу транспортним засобам, які рухались по головній дорозі.

Твердження апелянта про те, що він завершував маневр повороту та загальмував перед пішохідним переходом з метою пропущення пішохода, спростовуються схемою місця ДТП, де чітко видно, що пішохідний переходом на значній відстані від місця зіткнення транспортних засобів. 

Таким чином, доводи апелянта про те, що водій ОСОБА_1 не переконався в безпеці свого маневру, чим створив йому перешкоду нічим не підтверджені, а тому є безпідставними.

Отже, наведені в апеляційній скарзі твердження правильність вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах доводів апеляційної скарги. Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2021 року, якою провадження відносно  ОСОБА_1  за ст. 124 КУпАП закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник