КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 752/9515/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7018/2021
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
14 травня 2021 року                                                                                   м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ : 
суддя-доповідач Слюсар Т.А. 
суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Остапченко Олени Василівни в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Голосіївського районного суду від 10 лютого 2021 року у складі судді Кахно І.А.,
у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Банк Форум», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником, у справі за позовом публічне акціонерне товариство «Банк Форум» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
 
                                                  В С Т А Н О В И В:
 
У лютому 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» звернулося у суд із заявою про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником.
 
Ухвалою Голосіївського районного суду від 10 лютого 2021 року заяву повернуто заявнику без розгляду.
 
Постановляючи зазначену ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що при зверненні до суду заявником не надано доказів, які підтверджують надіслання (надання) заяви іншим учасникам справи, а саме боржникам та стягувачу, що зумовлює застосування наслідків, передбачених частиною четвертою статті 183 ЦПК України.
 
В апеляційній скарзі адвокат Остапченко О.В. в інтересах ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»  посилаючись на невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права, не правильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та  направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Вказано, що постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення заяви про заміну сторони без розгляду, за відсутності у заявника можливості усунути недоліки - є передчасним рішенням, тому, не може вважатися обґрунтованим та законним у повній мірі.
Також скаржник посилався,  на те, що первісного стягувана ліквідовано та той факт, що сторони у справі ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) перебувають на території яка тимчасово непідконтрольна Україні (надсилання поштової кореспонденції на територію АР Крим припинено), в даному випадку, залишення заяви без розгляду без можливості усунути недоліки за вказівкою суду, є передчасним
 
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
 
За правилом пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
 
Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
За частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
 
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
У зв`язку з наведеним розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги , колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
 
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
 
У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).
 
Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.
 
Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Белле проти Франції» від 4 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).
 
ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).
 
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції.
 
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).
 
При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.
 
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
 
Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
 
Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви (скарги) встановлені статтею 183 ЦПК України.
 
За приписами частини другої статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
 
Тобто, норма частини другої статті 183 ЦПК України прямо вказує на те, що зазначені вимоги стосуються заяв, які подаються на стадії виконання судового рішення.
 
У пояснювальній записці до проекту Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо удосконалення перегляду судових рішень в апеляційному та касаційному порядку», який був прийнятий 15 січня 2020 року та набрав чинності 8 лютого 2020 року («Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» № 460-IX) зазначено, що законом запроваджується обов`язковість долучення до заяви, скарги та клопотання, що подаються на стадії виконання судового рішення, доказів їх надіслання (надання) іншим учасникам справи для оптимізації процедури розгляду справ.
 
Отже, приєднання до заяви, поданої на стадії виконання судового рішення та з метою виконання цього рішення, доказів її надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження) є обов`язковим.
 
Згідно із вимогами частини четвертої статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.
 
Судом встановлено, що за результатом розгляду цивільної справи № 752/9515//15-ц,  рішенням Голосіївським районним судом м. Києва від 24.07.2015 року про стягнення з боржників (відповідачів), якими є: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 164/08/13-ZNv.
 
У вересні 2015 року ПАТ «Банк Форум» звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на підставі рішення Голосіївським районним судом м. Києва від 24.07.2015 року. який отримано 02.10.2015 року.
 
28.03.2019 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/6, відповідно до якого ПАТ «Банк Форум» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Веста», а ТОВ «Фінансова компанія «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 164/08/13-ZNv.
 
Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Фінансова компанія «Веста» за № 06/08-2019 від 6 серпня 2019 року «Про перейменування ТОВ «Фінансова компанія «Веста» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», ТОВ «Фінансова компанія «Веста» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».
 
Заява ПАТ «Банк Форум» подана на стадії провадження з виконання рішення суду про стягнення заборгованості, яка є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження у цивільній справі.
 
У заяві ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» зазначало, що неможливим є направлення заяв сторонам по справі, оскільки боржники проживають на тимчасово окупованій території України. 
 
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви про заявнику у відповідності до частини четвертої статті 183 ЦПК України, адже при зверненні до скаржник повідомив про причини неможливості направлення боржникам вказаної заяви.
 
Крім того, відповідно до частин першої та другої статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
 
Статтею 33 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» від 15 травня 2003 року № 755-IVпередбачено, що юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам у результаті злиття, приєднання, поділу, перетворення (реорганізації) або в результаті ліквідації за рішенням, прийнятим засновниками (учасниками) юридичної особи або уповноваженим ним органом, за судовим рішенням або за рішенням державного органу, прийнятим у випадках, передбачених законом. Юридична особа є такою, що припинилася, з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.
 
Отже, юридична особа вважається припинено з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців відповідного запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи.
 
А тому, посилання суду на те, що заявником не надано доказів на підтвердження надіслання (надання) заяви саме відповідачу ПАТ «Банк Форум» є необґрунтованою підставою для повернення такої заяви з цих підстав, оскільки останній є ліквідованим 04.07.2019 року, а його правонаступником є скаржник ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», яким саме і ініційоване питання щодо подання заяви про заміну стягувача.
 
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства, при ухваленні судового рішення суд не може виходити за межі заявлених вимог, а правом визначати предмет, підставу та сторін позову (заяви) наділений лише позивач (заявник) (статті 13, 43, 49, 175 ЦПК України).
 
Таким чином, у суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав повертати заяву  товариству без розгляду, ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» належним чином не було забезпечено реалізацію права на доступ до правосуддя, а тому оскаржуване судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.
 
Крім того, у даному випадку суд першої інстанції не був обмежений у праві залишити без руху заяву ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» для надання можливості усунути недоліки
 
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа без достатніх та розумних причин не може бути позбавлена права на звернення до суду, оскільки це становитиме порушення права, передбаченого статтею 6 Конвенції, на справедливий суд.
 
З наведених підстав, колегія суддів приймає аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не дослідив належним чином матеріали заяви про заміну сторони у справі, формально поставився до вирішення питання про прийняття її до розгляду та помилково повернув заяву без розгляду, порушивши право заявника на судовий захист, що відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
 
За таких обставин, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо повернення заяви заявнику є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
 
У відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат, понесених заявником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки заява по суті заявлених вимог не розглядається.
 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, суд, -
 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Остапченко Олени Василівни в інтересах товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» задовольнити.
Ухвалу Голосіївського районного суду від 10 лютого 2021 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач:                 

Судді: