ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/24890/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Вєкуа Н.Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  13 травня 2021 року                                                                                            м. Київ
         Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі судді-доповідача Черпіцької Л.Т. та суддів Пилипенко О.Є., Собківа Я.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від   05 січня 2021 року   у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-плюс" до Головного управління ДПС у м.Києві, Державної податкової служби України   про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И Л А:
До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Сінергія-плюс" з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, код ЄДРПОУ 43005393), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення    від 18.03.2019 року №0224251206 Головного управління ДФС у м. Києві    про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-плюс" штрафу у розмірі 57 909,23 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що перевірка дотримання термінів реєстрації  податкової накладної, що надавалась покупцю, який не є платником податку на додану вартість, є незаконною, а позивачем своєчасно виконано зобов`язання  щодо оплати бюджетних платежів, тому порушення реєстрації податкової накладної не призвело до порушення виконання податкових зобов`язань.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від  05 січня 2021 року  адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-плюс" задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення       від 18.03.2019 року №0224251206 Головного управління ДФС у м. Києві       про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-плюс" штрафу у розмірі 57 909,23 грн. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сінергія-плюс"  понесені судові витрати у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Мотивуючи апеляційну скаргу відповідач вказує на правомірність податкового повідомлення-рішення №0224251206, оскільки позивачем порушено граничні строки реєстрації     податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Позивач у  відзиві на апеляційну скаргу просить апеляційну  скаргу залишити без задоволення, рішення суду - без змін.
Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що   ГУ ДПС у м. Києві           була проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних ТОВ «Сінергія-плюс», за результатами якої було встановлено   порушення позивачем   граничних термінів реєстрації податкової накладної від 11.07.2017 року.
За результатами проведення вказаної перевірки був складений акт №1881/26-15-12-06/33123867.
Враховуючи вищенаведене, відповідно до п.     120-1.1     ст.     120-1 Податкового Кодексу України,           відповідачем було винесене оскаржуване податкове повідомлення-рішення           від 18.03.2019 року №0224251206 та застосовано штрафні санкції у розмірі           57909,23 грн за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування           до податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.
Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач 29.03.2019 року направив скаргу до Державної податкової служби України.
Рішенням Державної податкової служби України від 27.05.2019 року № 24171/6/99-99-11-06-01-25 скаргу позивача було залишено без задоволення, а винесене податкове повідомлення-рішення - без змін.
Незгода позивача із прийнятим податковим повідомленням-рішенням від 18.03.2019 року зумовила його звернення до суду з  позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам скаржника, колегія суддів зазначає наступне.
Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються  Податковим кодексом України.
Відповідно до пункту 20.1.4 статті 20 ПК контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно пункту 75.1.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
За змістом пунктів 76.1, 76.3 статті 76 ПК камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.
Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог           статті 86 цього Кодексу. 
01 січня 2017 року набув чинності           Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII, яким до           Податкового кодексу України      внесено зміни, зокрема щодо контрольно-перевірочної роботи.
Підпункт  75.1.1    пункту  75.1      статті  75 Податкового кодексу України    доповнено другим абзацом, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.
Аналіз зазначеної норми    Податкового кодексу України    свідчить про, що на момент проведення перевірки предметом камеральної перевірки, окрім питань правильності оформлення податкових декларацій, можуть бути і інші питання, такі як своєчасність реєстрації податкових накладних.
Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 05 червня 2018 року у справі №803/1315/17, від 11 вересня 2018 року у справі №821/187/17.
Відповідно до абзаців першого-шостого пункту     120-1.1   пункту статті  120-  1         Податкового кодексу України           порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого           статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей           192           та           201           цього           Кодексу           покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15       календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30       календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60   календарних днів;
накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365   календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/ розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Згідно пункту  109.1    статті   109 Податкового кодексу України       податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Колегія суддів враховує, що факт несвоєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних позивачем не оспорюється, тому не підлягає доказуванню. Позивач не навів жодних доводів на спростування факту несвоєчасності реєстрації податкової накладної № 64   в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Оскільки за порушення термінів реєстрації податкових накладних встановлена відповідальність згідно з положеннями п.120-1  Податкового кодексу України, то застосування такої відповідальності контролюючим органом до позивача не суперечить вимогам       Податкового кодексу України.
Позивач зазначає, що штрафні санкції, передбачені     ст. 120-1 Податкового Кодексу України     не застосовуються у трьох випадках, а саме: податкова накладна не надається покупцю; податкову накладну складено       на постачання товарів/послуг           для операцій, які звільненні від оподаткування та податкову накладну складено на           постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою   ставкою.
Такі твердження позивача є необґрунтованими, з огляду на таке.
Згідно п.     120-1.1     ст.     120 Податкового Кодексу України      порушення платниками податку на додану вартість   граничного строку, передбаченого     ст. 201 Податкового Кодексу України, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування   до такої податкової накладної  в Єдиному реєстрі податкових накладних    (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або           які оподатковуються           за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку           на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей     192     та     201     цього     Кодексу           покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу у відповідному розмірі.
  Отже, визначено два випадки, які звільняють платника податків від відповідальності       за порушення граничного строку, передбаченого     ст. 201   Податкового Кодексу України, для реєстрації податкової накладної та/або   розрахунку коригування           до такої накладної           в Єдиному реєстрі податкових накладних:
- податкова накладна не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів /послуг для операцій: які звільнені від оподаткування;
- податкова накладна не надається отримувачу (покупцю) складеної на постачання товарів/послуг для операцій:   які оподатковуються за нульовою ставкою.
     При цьому для звільнення від відповідальності необхідна наявність двох вказаних обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись           отримувач (покупцю) та, водночас,           повинна бути складена на постачання           товарів /послуг для операцій, які звільнені   від оподаткування або які           оподатковуються за нульовою ставкою.
Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного суду по справах № 520/8489/19, №816/1488/17, №807/68/18, № 808/3250/17.
Як вбачається з матеріалів справи, TOB «Сінегрія-плюс» зареєструвало податкову накладну від 11.07.2017 р. № 64 в Єдиному реєстрі податкових накладних   з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, а саме 18.08.2017 р., тобто на 18 днів.
Аналізуючи податкову накладну №64 від 11.07.2017 року, при її складанні не підтверджено наявність всіх складових для  звільнення платника податку від відповідальності за порушення граничного строку   для реєстрації податкових накладних, а тому в силу положень ст. 120-1.1     ст.   120 Податкового Кодексу України, тому       позивач не може бути звільнений від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної.
Разом з тим, 23.05.2020 набули чинності положення Закону України від 16 січня 2020 року № 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон № 466-ІХ).
Цим законодавчим актом доповнено підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК пунктом 73.
Так, відповідно до змісту пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації  податкової накладної  та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого  статтею 201  цього Кодексу, за операціями, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, операціями, що оподатковуються податком на додану вартість за нульовою ставкою, операціями, що не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), а також податкової накладної, складеної відповідно до  пункту 198.5  статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених  підпунктами "а" - "г"  пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до  статті 199  цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до  абзацу одинадцятого  пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до 31 грудня 2019 року, грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності  Законом України  "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 2 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 1020 гривень.
У подальшому до пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК  внесено зміни, якими передбачено, що штрафи за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, за операціями, що <...> не передбачають надання податкової накладної отримувачу (покупцю), <...> нараховані платникам податків протягом періоду з 1 січня 2017 року до дати набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", строк сплати грошових зобов`язань за якими не настав або грошові зобов`язання за якими неузгоджені (відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено) станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві", застосовуються в розмірі 1 відсотка обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 510 гривень.
Отже, наведеними приписами закону платники податків звільняються від надмірного тягаря відповідальності, встановленого раніше чинними нормами податкового законодавства, за наведених у пункті 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК умов.
Так, у рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.
Таким чином, станом на час розгляду справи чинною і такою, що підлягає до застосування, є редакція пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК, якою впроваджено ретроактивну (ретроспективну, тобто таку, яка передбачає, що дата вступу в силу та дата набрання чинності акта збігаються, однак він змінює на майбутнє правові наслідки діянь та подій, які мали місце до набрання ним чинності) дію закону у відповідних правовідносинах. А саме - щодо штрафів, нарахованих платникам податків протягом періоду з 01.01.2017 до 31.12.2019  та до 23.05.2020 за наведених у цій же нормі умов.
Суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що положеннями пункту 56.18 статті 56 ПК передбачено, що при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, за загальним правилом, відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК узгодженими, у випадку звернення платника податків до суду, вважаться грошові зобов`язання з дня набрання рішенням законної сили.
У Законі №466-ІХ (пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК) виділено окремі категорії грошових зобов`язань, які підлягають відкликанню як неузгоджені, водночас запроваджено інший, відмінний від загального, підхід, за яким для цілей цієї норми під неузгодженими грошовими зобов`язаннями розуміються ті, по яких відповідні податкові повідомлення-рішення знаходяться в процедурі адміністративного або судового оскарження та грошові зобов`язання за ними не сплачено станом на дату набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві".
Таким чином, для цілей, задекларованих цією нормою, зміст і обсяг поняття неузгодженості має спеціальне призначення і розкривається в дужках, при цьому воно не відсилає до пункту 56.18 статті 56 ПК, а конкретизується і становить окремий, відмінний від загального визначення, зміст узгодженості грошових зобов`язань. Отже, застосування загальної дефініції, визначеної пунктом 56.18 статті 56 ПК, для реалізації права, визначеного пунктом 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК, законодавцем не передбачена.
Законодавцем для цілей пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК закріплено відмінне від загального (пункт 56.18 статті 56 ПК) розуміння неузгодженого грошового зобов`язання, а саме - для цілей цієї норми грошове зобов`язання є неузгодженим протягом всієї процедури судового оскарження (без обмеження в суді якої інстанції знаходиться спір) за умови, що грошове зобов`язання за ними не сплачено.
Період, за яким у платника податків є право на перегляд застосування штрафних санкцій, розпочинається з 01.01.2017 і закінчується 23.05.2020 (датою набрання чинності Законом України №466 від 16.01.2020 «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві»).
  Вказана норма поширюється на випадки, коли грошові зобов`язання неузгоджені станом на 23.05.2020. Станом на 23.05.2020 податкове повідомлення-рішення знаходилось на оскарженні в Окружному адміністративному суді м. Києва.
    Тобто, позивач має право на перерахунок штрафних санкцій за податковим повідомленням-рішенням №0224251206 від 18.03.2019 року.
За таких обставин, оскільки суми спірного штрафу оскаржуються позивачем, а отже не є узгодженими, не сплачені, враховуючи, що штраф нарахований позивачу за період з 01.01.2017 до 31.12.2019 у зв`язку із несвоєчасною реєстрацією розрахунків коригування до податкових накладних, які не надаються отримувачам, то до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК, який визначає, що сума штрафу не може перевищувати визначену у цій нормі суму.
На необхідності врахування положень  пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК наголошував також і Верховний Суд у постанові від 05.08.2020 по справі № 580/1424/19.
Таким чином, встановивши факт порушення позивачем граничних строків реєстрації спірних податкових накладних, суд першої інстанції вірно скасував оскаржуване податкове повідомлення рішення з огляду на необхідність застосування  положень  пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що відповідач в апеляційній скарзі не наводить будь-яких заперечень таким висновкам та мотивам суду, не спростовує необхідності застосування до спірних правовідносин положень пункту 73 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК. Скаржник виключно вказує на порушенні позивачем строку реєстрації податкових накладних, з чим і так погодився суд першої інстанції.
Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволених позовних вимог позову.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. 
Згідно з положеннями ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст 241, 242, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м.Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від  05 січня 2021 року  - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 13 травня  2021 року.

Головуючий суддя	Л.Т. Черпіцька	
 Судді:	 О.Є. Пилипенко	
 	 Я.М. Собків