ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2021 р.	Справа № 480/8716/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року, головуючий суддя І інстанції: О.А. Прилипчук, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021,  по справі № 480/8716/20
за позовом            ОСОБА_1      
до           Військової частини НОМЕР_1                    
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просила:
-визнати протиправним та скасувати рішення командира військової частини НОМЕР_1 - наказ №582 від 29.07.2019 року “Про результати проведення службового розслідування”, яким накладено дисциплінарне стягнення “догана” на старшого солдата ОСОБА_1 , про що занесено запис від 29.07.2019 року до службової картки ОСОБА_1 .
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року  відмовлено повністю в задоволенні позову.
Позивач,  не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права.  Вважає, що накладення догани відбулось без дотриманням норм ст.ст.83-95 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, також під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду не було враховано характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Також вказує, що при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення командиром військової частини НОМЕР_1 не було надано позивачу можливості надати пояснення з даного питання, а наявні в матеріалах службового розслідування (акт службового розслідування від 29.07.2019 року) акт відмови від надання пояснень є формальним та зроблений з метою перешкоджання позивачу скористатися своїми правами, в тому числі і на надання пояснень та оскарження дисциплінарного стягнення.
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
В письмовому відзиві відповідач заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування  не вбачають.
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  перевіривши доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що  
відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (нині військова частина НОМЕР_1 ) № 199 від 28.06.2016 року 28 червня 2016 року ОСОБА_1 прибула для подальшого проходження військової служби з військової частини - польова пошта НОМЕР_3 до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (а.с. 44).
Згідно рапорту ТВО начальника польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 11.07.2019 старшим солдатом ОСОБА_1 порушено дисципліну строю, невиконання службових обов`язків та прирікання зі старшим начальником (а.с. 40).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2019 № 637 призначено службове розслідування по вищезазначеному факту (а.с. 35).
За результатами службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 582 від 29.07.2019 року, відповідно до якого, за порушення військової дисципліни та порушення відповідних вимог статей Статутів Збройних Сил України ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. 36).
Не погоджуючись з зазначеними вище наказом відповідача, позивач оскаржив його до суду.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обставини, що передували накладенню на позивача дисциплінарного стягнення знайшли своє повне обґрунтування та підтвердження, дисциплінарне стягнення у виді догани у даному випадку є прямо пропорційним та виправданим по відношенню до вчиненого позивачем проступку.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.
Спірні правовідносини врегульовано Законом України “Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України” та Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (надалі по тексту-Порядок № 608).
Відповідно до  ст. 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 за №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
За приписами ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №548-ХІV (далі – Статут внутрішньої служби) необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Також військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок, а також виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (ст.ст.13,16 Статуту внутрішньої служби).
Крім того, статтею 12 Статуту внутрішньої служби на військовослужбовця покладено обов`язок про все, що сталося з ним і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження доповідати своєму безпосередньому начальникові.
Відповідно до ст.49 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності та витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.
З преамбули Дисциплінарного статуту, слідує, що усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту. Дія цього Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
Згідно із ст.1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Статтею 3 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна досягається шляхом, зокрема: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Згідно із ст. 5 Дисциплінарного статуту за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк (ст. 6 Дисциплінарного статуту). 
Відповідно до ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Статтею 85 Дисциплінарного статуту встановлено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Так, з матеріалів справи судом встановлено, що  відповідно до наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (військова частина НОМЕР_1 ) № 199 від 28.06.2016 року 28 червня 2016 року ОСОБА_1 прибула для подальшого проходження військової служби з військової частини - польова пошта НОМЕР_3 до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 (а.с. 44).
Згідно рапорту ТВО начальника польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 11.07.2019 старшим солдатом ОСОБА_1 порушено дисципліну строю, невиконання службових обов`язків та прирікання зі старшим начальником (а.с. 40).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2019 № 637 призначено службове розслідування по вищезазначеному факту (а. с. 35).
За результатами службового розслідування видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 582 від 29.07.2019 року, відповідно до якого, за порушення військової дисципліни та порушення відповідних вимог статей Статутів Збройних Сил України ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а. с. 36). 
Зі змісту наведеного наказу встановлено, що позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення дисципліни строю, невиконання службових обов`язків та приріканням зі старшим начальником, що є порушенням вимог статей 11, 13, 16, 49, 128 Закону України “Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України”.
Також, досліджуючи зміст акту службового розслідування судом  встановлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 проходить військову службу та не знає загальних обов`язків рядового, 08.07.2019 старший лейтенант ОСОБА_2 поставив позивачу задачу в термін до 11.07.2019 року вивчити “Обов`язки рядового (матроса)”. Після отримання даного наказу від старшого лейтенанта ОСОБА_2 позивач почала прирікатися. 11.07.2019 р. на шикуванні польового вузла зв`язку позивач відмовилася доповідати обов`язки. Після чого останній було наказано стати до строю, але вона почала прирікатися та коментувати слова начальника, викрикувати зі строю без дозволу. 
Від надання пояснень, в рамках даного службового розслідування, ОСОБА_1 відмовилася, про що 17.07.2019 складено акт про відмову надавати пояснення (а.с. 43).
Також, згідно змісту позовної заяви,  позивач  підтверджує факт неповного вивчення “Обов`язків рядового (матроса)” та не заперечує жодними доводами фактів викладених в акті службового розслідування щодо прирікання та коментування слів начальника та викрикування зі строю без дозволу, а тому суд вважає підтвердженим факти, викладені в акті службового розслідування від 29.07.2019 року.
Відтак, матеріалами справи підтверджено допущення позивачем порушення вимог статей 11, 13, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. 
Згідно статті 45 ДСЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Відповідно до статті 49 ДСЗСУ на солдатів (матросів) (крім військовослужбовців строкової військової служби) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б)догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д)призначення поза чергою в наряд на роботу - до 5 нарядів; є) позбавлення військового звання старший солдат (старший матрос); ж) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.
Згідно ст. 59 ДСЗСУ командир полку (корабля 1 рангу), бригади має право: а) робити зауваження, оголошувати догану та сувору догану; б) позбавляти солдатів (матросів), сержантів (старшин) строкової військової служби чергового звільнення з розташування військової частини чи корабля на берег; в) призначати солдатів (матросів) поза чергою в наряд на роботу - до 5 нарядів; д) позбавляти військового звання "від старшого сержанта (головного старшини) та нижче; е) понижувати в посаді сержантів (старшин); є) понижувати у військовому званні на один ступінь від старшого сержанта (головного старшини) та нижче, в тому числі і з переведенням на нижчу посаду; ж) звільняти з військової служби солдатів (матросів), сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової служби) за службовою невідповідністю.
Згідно статей 16 та 17 СВУЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
Відповідно до ст. 127 та 128 СВСЗСУ солдат (матрос) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, а також за утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, за збереження виданого йому майна.
Солдат (матрос) підпорядковується командирові відділення.
За зразкове виконання обов`язків військової служби, успіхи у бойовій підготовці та зразкову дисципліну солдату може бути надане військове звання старший солдат, а матросу - старший матрос.
Старший солдат (старший матрос) зобов`язаний допомагати командирові відділення в навчанні та вихованні солдатів (матросів).
Солдат (матрос) зобов`язаний:
сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України;
знати посади, військові звання і прізвища своїх прямих начальників до командира з`єднання включно;
виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержувати правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання;
зберігати державну таємницю, точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників);
повсякденно загартовувати себе, вдосконалювати свою фізичну підготовку; постійно бути за формою та охайно одягненим, додержувати правил особистої та громадської гігієни;
досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх завжди справними, чистими, готовими до бою;
охайно носити одяг і взуття, своєчасно й акуратно їх лагодити, щоденно чистити і зберігати у визначених місцях;
неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках, а також додержувати правил пожежної безпеки;
бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців;
у разі потреби відлучитися в межах розташування військової частини (підрозділу) запитати дозволу в командира відділення, а після повернення доповісти йому про прибуття;
під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.
Згідно ст.26 СВСЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст.28 СВСЗСУ єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:
наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;
наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;
забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.
Згідно ст. 26 Закону України “Про Стройовий статут Збройних Сил України” військовослужбовець зобов`язаний:
перевіряти справність своєї зброї, закріплених за ним озброєння й техніки, боєприпасів, засобів індивідуального захисту, шанцевого інструменту, обмундирування та спорядження; мати коротку охайну зачіску;
охайно заправляти обмундирування, правильно надівати та припасовувати спорядження, допомагати товаришеві усувати помічені недоліки;
знати своє місце в строю, ставати до строю швидко, без метушні; під час руху зберігати рівняння, інтервал і дистанцію; не виходити із строю (машини) без дозволу;
у строю без дозволу не розмовляти, додержуватися цілковитої тиші; бути уважним до наказів (розпоряджень) і команд (сигналів) свою командира, виконувати їх швидко й точно, не заважаючи іншим;
передавати накази (розпорядження), команди (сигнали) без перекручень, гучно й чітко.
Статтею 83 ДСЗСУ визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.
Стаття 86 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Враховуючи встановлені обставини у справі та досліджені докази, суд приходить до висновку, що обставини, що передували накладенню на позивача дисциплінарного стягнення знайшли своє повне обґрунтування та підтвердження, дисциплінарне стягнення у виді догани у даному випадку є прямо пропорційним та виправданим по відношенню до вчиненого позивачем проступку, а відтак, оскаржуваний наказ відповідає критеріям правомірності, встановленим в ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим відсутні підстав для задоволення позову. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.01.2021 року по справі № 480/8716/20 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	О.В. Присяжнюк    Я.В. П`янова   	

Повний текст постанови складено  11.06.2021 року