Ухвала
03 червня 2021 року
м. Київ
справа № 522/581/20
провадження № 61-7646ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Фірми « Кімс » (Приватне підприємство), третя особа - ОСОБА_5 ,  про захист прав споживачів, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2020 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , Фірми « Кімс » (Приватне підприємство), третя особа - ОСОБА_5 про захист прав споживачів.
Позов мотивовано тим, що 14 січня 2017 року вона придбала для свого чоловіка ОСОБА_5 пухову куртку бренду Columbia Gold Turbo Down вартістю 4 500 грн. 28 вересня 2017 року позивачка передала куртку на чистку та ремонт до хімчистки «Кімс». 11 жовтня 2017 року, після її повернення з`ясувалося, що вона зіпсована.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідачів спричинену їй матеріальну шкоду в сумі 4 500 грн (вартість куртки), 10 000 грн моральної шкоди та 2 518 грн 50 коп. пені за прострочення виконання зобов`язання тривалістю в один рік в розмірі 3 % від вартості роботи, яка складала 230 грн.
Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 24 вересня 
2020 року, залишеним без змін Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Суд першої інстанції встановив, що дана справа є малозначною.
У травні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку 
 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Відповідно до пункту 5 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи про захист прав споживачів, у яких ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).  
Предметом спору у цій справі є вимога майнового характеру про стягнення 17 018 грн 50 коп.
У вказаній справі ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 * 250 = 567 500).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.
У касаційній скарзі  ОСОБА_1 зазначила, що дана справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та має виняткове значення для заявника. 
Наведені  заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що дана справа стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та зводяться до його незгоди з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин.
Крім того, аналіз судових рішень у справі та наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про те, що справа має виняткове значення для заявника.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 24 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду 
від 06 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Фірми «Кімс» (Приватне підприємство), третя особа - ОСОБА_5 ,  про захист прав споживачів.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. С. Ткачук
 
       В. С. Висоцька
 
       Є. В. Петров