Справа № 308/3114/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

       20 травня 2021 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:
головуючого – Джуги С.Д.
суддів – Куштана Б.П., Кожух О.А.
з участю секретаря: Волощук В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020 року у складі судді Дергачової Н.В., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог – ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, -
в с т а н о в и в :
У березні 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог – ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.
Позов мотивовано тим, що заочним рішенням Ужгородського суду Закарпатської області від 14.03.2013 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 розірвано, спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після розлучення залишено проживати разом з матір`ю ОСОБА_4 .
Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого Відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції в Закарпатській області від 10.05.2002 року, актовий запис № 462, серії НОМЕР_1 , батьками зазначено: ОСОБА_4 - мати, ОСОБА_1 - батько.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 17.05.2017 року, по цивільній справі № 308/7722/16-ц з відповідача по справі ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.  ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 досягла повноліття.
На даний час позивач, як донька відповідача, є повнолітньою та проживає разом матір`ю ОСОБА_4 , однак з 2019 р. навчається в Державному вищому навчальному закладі «Ужгородський національний університет». Позивач навчається на денній формі навчання та не має змоги на даний час влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, та сплачувати всі витрати пов`язані із здобуттям вищої освіти. Загальна вартість освітньої послуги становить 44 000 грн. та розмір за навчальний рік становить 11 000 грн. 00 коп.
Навчання позивача на денній формі підтверджується довідкою № 20/21 від 27.02.2020 року, яка видана деканом факультету інформаційної технології ОСОБА_5 , а також виданим вищим навчальним закладом студентським квитком серія НОМЕР_2 від 01.09.2019 року.
Крім того, щороку до сплати за навчання підлягає сума в розмірі 11 000 грн. 00 коп. згідно договору про навчання за кошти фізичних та юридичних осіб №121/19-0036. Матір позивача на даний час вже здійснила дві оплати за навчання, що підтверджується квитанцією про сплату коштів за навчання 1 семестр від 30.07.2019 р. № 3008444833 та квитанцією про сплату коштів за навчання 2 семестр від 27.02.2020 р. № 0.0.1632301262.1
Як зазначає позивач потреба у матеріальній допомозі виникає у зв`язку з тим, що навчання позивач здійснює на платній основі, самостійно доходів немає, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, окрім цього кошти потрібні також на купівлю книжок для навчання, щоденні доїзди та харчування.
Відповідно до декларації за 2019 рік, яку відповідач по справі подав 26.02.2020 року, як особа, яка в Ужгородській міській раді займає посаду директора департаменту міського господарства, зазначено наступне майно та кошти, які перебувають у його власності;
-квартира в м. Ужгороді, загальною площею 58,6 кв.м (дата набуття права 16.05.2009);
-житловий будинок в Ужгородському районні, с. Баранинці, загальною площею 349,9 кв.м (дата набуття права 16.05.2009);
-земельна ділянка в Ужгородському районні, с. Баранинці, загальною площею 0,10 кв.м (дата набуття права 16.05.2009);
-земельна ділянка в Ужгородському районні, с. Барвінок, загальною площею 0,06 кв.м. (дата набуття орава 24.05.2018):
-автомобіль легковий арки «ВАЗ» модель 2121 (набуття права 29.09.2006 року);
-причіп марки «КРАЗ», модель 8138, 1991 р.в, (дата набуття права 01.01.1991):
-автомобіль легковий марки «Hyundai», моделі Santa Fe (дата набуття права 28.12.2018 року).

Заробітна плата відповідача по справі за 2019 рік становить 573 609 грн.
З огляду на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх його доходів, починаючи з дня звернення до суду 27.03.2020 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , серія і номер паспорту суду не відомі, ідентифікаційний номер - НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 , аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частини з усіх його доходів, починаючи з дня звернення до суду 27.03.2020 року до закінчення її навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років.
Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання по судовим витратам.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції встановив та констатував, що відповідач свій обов`язок по утриманні доньки виконує добровільно без жодного примусу, відтак права позивача, за захистом яких остання звернулась до суду, відповідачем не порушені, однак суд прийняв рішення яким визначив стягувати аліменти з відповідача на користь позивача у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову. Крім того, судом першої інстанції встановлено: незадовільний стан здоров`я відповідача, що підтверджується медичною документацією; наявність рухомого та нерухомого майна, дата набуття яких у власність датована 2006-2009 роки, факт кримінального переслідування позивача з боку правоохоронних органів, однак такі судом залишені без реагування.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.
Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, пояснення відповідача і його представника, та пояснення третьої особи, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Ужгородського суду Закарпатської області від 14.03.2013 року розірвано, спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після розлучення залишено проживати разом з матір`ю ОСОБА_4 .
Свідоцтвом про народження виданого, Відділом реєстрації актів громадського стану Ужгородського міського управління юстиції в Закарпатській області від 10.05.2002 року, актовий запис № 462, серії НОМЕР_5 підтверджується, що позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дочкою ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Як вбачається з договору № 121/19-003б про навчання за кошти фізичних та юридичних осіб від 31.08.2019 року, довідки № 20/21 від 27.02.2020 року, виданої деканом факультету інформаційної технології ОСОБА_5 , а також виданого вищим навчальним закладом студентського квитка серії НОМЕР_2 від 01.09.2019 року, позивач ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання факультету інформаційних технологій Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет». 
Відповідно до п.5.2 цього Договору загальна: вартість освітньої послуги становить 44 000 грн., розмір за навчальний рік становить 11 000 грн. 
У зв`язку з навчанням за денною формою позивач об`єктивно позбавлена можливості працевлаштування для самостійного матеріального забезпечення. Крім того, загальновідомими є обставинами, які не потребують доказування, що остання повинна харчуватися, існує щоденна потреба у засобах гігієни, одязі, взутті. І, оскільки вона на даний час не спроможна себе забезпечити, то саме на батьків покладається такий обов`язок.
       Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_3 є повнолітньою, проте продовжує навчатися на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги і її батько спроможний надавати матеріальну допомогу.
       Апеляційний суд погоджується з висновками суду першоїі інстанції з наступних підстав.
Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.
       Відповідно дост. 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених уст.182 цього Кодексу, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Аналіз ст.ст.199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Встановивши, що позивач ОСОБА_3 є повнолітньою, проте продовжує навчатися у вищому навчальному закладі на денній формі навчання факультету інформаційних технологій Державного вищого навчального закладу «Ужгородський національний університет» та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_1 має можливість надавати дочці таку допомогу, суд першої інстанції, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості та достатності для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 27.03.2020 року на час навчання до досягнення нею двадцятитрьохрічного віку.
Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції встановлено та констатовано, що відповідач свій обов`язок по утриманні доньки виконує добровільно, однак прийнято рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/6 частини не беруться до уваги, оскільки добровільне волевиявлення відповідача щодо надання матеріальної допомоги позивачу не спростовують право позивача на утримання аліментів, як повнолітньої доньки, яка продовжує навчання на денній формі навчання та у зв`язку з навчання потребує матеріальної допомоги. Надані відповідачем квитанції про переказ коштів позивачу ОСОБА_3 в суді першої та апеляційної інстанції за період судового процесу по даній справі не гарантують виконання відповідачем у майбутньому даного обов`язку по утриманню повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. При цьому, сплата відповідачем аліментів підтверджує його спроможність надавати матеріальну допомогу своїй дочці.
Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для відмови у задоволенні позову чи зміни розміру аліментів, визначеного судом першої інстанції, який оцінив надані сторонами докази згідно з діючим процесуальним законом. Також слід зазначити, що позивач пред`явив даний позов і визначив розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, а суд першої інстанції з урахуванням обставин справи та наданих доказів, зокрема, що за період розгляду справи в суді першої інстанції відповідач добровільно сплачував аліменти по 5000 грн. та оплачено 9 000 грн. за навчання  ОСОБА_3  за І семестр другого курсу дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частки його заробітку.
Визначений судом розмір аліментів не є значним, відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.
Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 грудня 2020 року, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складено 31 травня 2021 року. 
Головуючий: 
Судді: