ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1159/20  Номер провадження 22-ц/814/358/21	Головуючий у 1-й інстанції Гальченко О. О.  Доповідач ап. інст. Чумак О. В.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2021 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Чумак О.В.
суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.
за участю секретаря Ткаченко Т.І.
розглянула у відкритому судовому засіданні в апеляційному суді в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2020 року, по справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, 

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позову вказував, що вони з відповідачкою перебували у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу місце проживання сина за рішенням суду визначено разом батьком. 
Крім цього, рішенням суду з відповідачки стягнуто аліменти в розмірі 1/4 від усіх видів заробітку на користь позивача на утримання їх сина до досягнення повноліття. 
На даний час син навчається на першому курсі Полтавського національного педагогічного університету ім. В.Г. Короленка на денній формі. Вартість навчання за один рік становить 11 760 грн.
Відповідачка має можливість матеріально утримувати сина, оскільки вона не є інвалідом, працює та сплачує до настання сином повноліття аліменти.
В добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання сина. 
У зв`язку з чим просив стягнути з відповідачки аліменти на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щомісячно до досягнення ним 23-річного віку у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. 

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2020 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на денній формі навчання в Полтавському національному педагогічному університеті ім. В.Г. Короленка, у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50 % прожиткового мінімуму на особу працездатного віку щомісячно, починаючи з 14.05.2020 року до закінчення навчання – 30.06.2023 року, але не більш ніж до досягнення сином 23-х річного віку.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

З цим рішенням не погодилась відповідачка, оскарживши його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з неї на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1000 грн. щомісячно, на період навчання, але не більше ніж до досягнення сином 23 років.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що справа була розглянута судом першої інстанції без її участі, чим позбавлено її права висловити свої заперечення проти позову. При цьому, вона не була повідомлена про день, час і місце розгляду справи.
Вважає, що позовні вимоги завищені, оскільки її дохід складається лише з заробітної плати, з якої відраховуються податки. 
Крім цього, зазначає, що вона потребує періодичного лікування у зв`язку з захворюванням серцево-судинної системи. 
Також просила врахувати те, що з жовтня 2020 р. навчання відбувається у дистанційній формі, а судом не встановлено, чи є у дитини вільний час, чи має він змогу підробляти і частково себе забезпечувати. 
Посилається на те, що позивач не врахував її думку щодо обрання навчального закладу. 
Погоджується сплачувати аліменти на утримання сина на період навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов від позивача, ОСОБА_2 прохає відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення місцевого суду.

В письмових поясненнях, наданих апеляційному суду, третя особа ОСОБА_3 повідомляє, що з 2011 року проживає з батьком. Мати не цікавиться його станом здоров`я, вподобаннями, не надає інших коштів, окрім аліментів.

У доповненнях на апеляційну скаргу, що надійшли до апеляційного суду 20.04.2021 р., відповідачка прохає скасувати рішення суду та ухвалити нове про стягнення аліментів на період навчання сина у розмірі 1000 грн., посилаючись на те, що її повнолітній син проживає у цивільному шлюбі з ОСОБА_4 та винаймає квартиру в м. Полтаві, відповідно, не проживає разом з батьком в с. Надержинщина. 

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 не з`явилися. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали апеляційному суду заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. 

Згідно з вимогами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки сторони повідомлені належним чином про день, час і місце розгляду справи; позивач та третя особа подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність, колегія суддів з огляду на положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України дійшла висновку про можливість розгляду справи у відсутність позивача та третьої особи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідачки ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке. 

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції встановлено, що  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28.07.2011 року. 
Від шлюбу мають повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з батьком та перебуває на його утриманні (а.с. 4). 
Згідно довідки № 044/06 від 31.03.2020 р., ОСОБА_3 є студентом першого курсу Полтавського національного педагогічного університету ім. В.Г. Короленка, на денній формі навчання, комерційної форми фінансування, термін навчання – до 30.06.2023 року (а.с.6). 
Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02.10.2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , 2002 року народження в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття (а.с.5). 
За повідомленням Відділу ДРАЦС у Полтавській області від 05.10.2020 р., у відділах державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) по Полтавському регіону актових записів про шлюб відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.41).

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з законодавчо закріпленого обов`язку батьків утримувати повнолітніх дітей в разі продовження навчання, якщо у зв`язку з цим вони потребують матеріальної допомоги, до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що батьки можуть надавати матеріальну допомогу. 
Оскільки відповідачкою не надано суду відомостей про її місце роботи, заробіток, сімейне та матеріальне становище, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки аліментів на користь позивача у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання їх повнолітнього сина, який продовжує навчання. 

Колегія суддів не в повному обсязі погоджується з вказаним висновком, виходячи з наступного.

За правилами частини першої статті 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).                        
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. 
Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. 
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги те, що згідно наданої до апеляційного суду довідки № 43 від 30.04.2021 р. розмір нарахованої заробітної плати відповідачки за період з січня по квітень 2021 р. становить 45765,63 грн., середній заробіток складає 11441,41 грн. 
Відомості щодо доходів, отриманих позивачем, в матеріалах справи відсутні.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не встановив обставин, визначених ст. 182 СК України, в тому числі щодо розміру доходу, який отримує відповідачка. Не пересвідчився, чи має вона можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі. Внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позову в повному обсязі, стягнувши з неї аліменти на утримання сина, який навчається, у розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму на особу працездатного віку щомісячно, але не більш ніж до досягнення сином 23-х річного віку. 
Крім того, розгляд справи проведено судом першої інстанції у відсутність відповідачки. При цьому, доказів того, що вона належним чином була повідомлена про день, час і місце розгляду справи матеріали справи не містять.
Заява відповідачки ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі та фіксування технічними засобами від 16.09.2020 р., на яку послався місцевий суд в рішенні як на належне повідомлення про день, час і місце розгляду справи, подана нею у підготовче судове засідання (а.с. 36). 

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приймає до уваги як належний доказ надану відповідачкою до апеляційного суду довідку про розмір її заробітної плати.
Також вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо розгляду справи у її відсутність та неналежного повідомлення про день, час і місце розгляду справи, що, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення. 
З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на денній формі навчання в Полтавському національному педагогічному університеті ім. В.Г. Короленка, в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.05.2020 року до закінчення навчання – 30.06.2023 року, але не більш ніж до досягнення сином 23-х річного віку.
При цьому, колегія суддів вважає, що аліменти у вищезазначеному розмірі будуть достатніми для забезпечення потреб дитини сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на платній основі, враховуючи наявність законодавчо закріпленого обов`язку іншого з батьків утримувати дитину на період навчання, але не більше ніж до досягнення 23 років.
Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_3 навчається в м. Полтаві, де і проживає. Доказів того, що він несе суттєві витрати, пов`язані з навчанням, а саме: придбання додаткової літератури, дидактичних матеріалів тощо, позивачем не надано.
Також при визначенні розміру аліментів колегія суддів приймає до уваги те, що сторони, як батьки ОСОБА_3 , зобов`язані в рівному обсязі нести витрати по його утриманню до досягнення ним повноліття. Позивач не надав суду доказів того, що він не працює та не отримує іншого доходу.
Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на її незадовільний стан здоров`я та необхідність періодичного лікування до уваги колегії суддів не приймаються, оскільки жодних доказів на підтвердження цього нею не надано.
Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що син сторін ОСОБА_3 працює та може сам себе забезпечувати, також не надано. Як і не доведено те, що він винаймає власне житло та перебуває у шлюбі. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, позивач не сплачував судовий збір за подання позовної заяви, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 420,40 грн. пропорційно розміру задоволених вимог. 
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, колегія суддів, - 
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 16 листопада 2020 року скасувати. 
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задовольнити частково.  
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , інші дані суду не відомі, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається на денній формі навчання в Полтавському національному педагогічному університеті ім. В.Г. Короленка, в розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 14.05.2020 року до закінчення навчання – 30.06.2023 року, але не більш ніж до досягнення сином 23-х річного віку.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 420,40 гривень. 
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 18.05.2021 р.

Головуючий суддя                                          О.В.Чумак

Судді: Ю.В.Дряниця

Т.О.Кривчун