ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року	Львів	Справа № 380/10146/20 пров. № А/857/4576/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року (головуючий суддя Карп`як О.О., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м.Львова Львівської області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова про зобов`язання сформувати подання про повернення йому сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % з операції купівлі-продажу нерухомого майна в розмірі 4742,90 грн згідно квитанції №ПН3414 від 17.03.2020, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень, стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на його користь 840,80 гривень сплаченого судового збору.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року позов задоволено повністю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області сформувати до Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова Львівської області подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі - продажу нерухомого майна в сумі 4742,90 грн, відповідно до квитанції №ПН 3414 від 17 березня 2020 року. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. У задоволенні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області 3500,00 грн витрат на правничу допомогу - відмовлено.
Не погодившись частково з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що таке щодо вирішення питання про витрати на професійну правничу допомогу прийняте при неповному дослідженні всіх обставин, доказів по справі, з порушенням норм матеріального та процесуального права та просив його скасувати в цій частині і ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу.
В апеляційній скарзі зазначає, що між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги від 15.09.2020 (далі - Договір).
Відповідно до п. 1.1 предметом Договору є надання клієнту правової допомоги зі захисту його прав та інтересів у справі щодо повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 4742,90 гривень.
Згідно підпункту 4.2 п. 4 Договору визначено, що оплата наданої правової допомоги здійснюється на підставі підписаного Сторонами Акту наданої правової допомоги або рахунку адвоката, в якому зазначаються умови та порядок оплати наданої правової допомоги.
Згідно акту наданої правової допомоги № 1 від 11 листопада 2020 року адвокатом Тиховським Т.О. на підставі договору про надання правової допомоги від 15.09.2020, було здійснено наступне:
- аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, отримання інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно (сумарно витрачено 1,0 години часу);
- підготовка та надсилання листа до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (сумарно витрачено 0,8 години часу);
- підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» позовної заяви ОСОБА_1 , до ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області (сумарно витрачено 2 години часу);
Відповідно до п. 2, 3, 4, 5 Акту №1, вартість однієї години роботи адвоката становить 800,00 (вісімсот) гривень. Вартість послуг адвоката за цим Актом складає 3000,00 (три тисячі гривень 00 копійок) гривень. Сторони домовилися, враховуючи те, що справа є невеликої складності вартість послуг адвоката за цим Актом та яка підлягає сплаті становить 2500,00 гривень. Вартість послуг, визначена в п.п. 1, 4 цього Акта, клієнт сплачує адвокату протягом 10 днів з моменту прийняття Львівським окружним адміністративним судом рішення по справі.
Згідно акту наданої правової допомоги № 2 від 26 грудня 2020 року адвокатом Тиховським Т.О. на підставі договору про надання правової допомоги від 15.09.2020, було здійснено наступне:
- ознайомлення з відзивом, підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» відповіді на відзив (сумарно витрачено 1,0 години часу);
- ознайомлення з клопотанням, підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» заперечення проти клопотання про залишення позову без розгляду.
Відповідно до п. 2, 3, 4, 5 Акту №2, вартість однієї години роботи адвоката становить 800,00 (вісімсот) гривень. Вартість послуг адвоката за цим Актом складає 1440,00 гривень. Сторони домовилися, враховуючи те, що справа є невеликої складності вартість послуг адвоката за цим Актом та яка підлягає сплаті становить 1000 гривень. Вартість послуг, визначена в п.п. 1, 4 цього Акта, клієнт сплачує адвокату протягом 10 днів з моменту прийняття Львівським окружним адміністративним судом рішення по справі.
Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити, у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Покликається на те, що на виконання умов Договору та враховуючи положення актів № 1, 2 надання правової допомоги, ст. 139 КАС України,  ОСОБА_1 10 лютого 2021 року перераховано адвокату 3500 гривень, що підтверджується випискою АТ КБ «Приватбанк» від 01.03.2021 № L0IVPQPMM91UMGRN, тобто, вже після прийняття судом рішення по справі, а тому, відповідні докази не могли бути долученими до матеріалів справи.
Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено .
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Cудом у постанові від 03.10.2019 (справа №922/445/19).
Наголошує, що адвокатом по справі проводився аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, отримання інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, підготовка та надсилання листа до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» позовної заяви ОСОБА_1 до ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області. Після відкриття провадження у даній справі, враховуючи подання відповідачем відзиву на позовну заяву та клопотання про залишення позову без розгляду, ним проводилася підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» відповіді на відзив, заперечення проти клопотання про залишення позову без розгляду.
Гонорар адвоката формується з дотриманням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 самостійно адвокатом.
Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст.ст.28-30 Правил адвокатської етики, затвердженої звітно-виборним З`їздом адвокатів України 09.04.2017, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правничої (правової) допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
Поряд з цим звертає увагу суду на те, що відповідно до інформації, яка міститься на сайті Ради адвокатів Харківської області, мінімальна ставка гонорару адвоката за надання консультацій, аналіз судової практики, визначення перспективи справи складає не менше 500 грн, за складання адвокатського запиту - не менше 500 грн, за підготовку позовної заяви в адміністративних справах складає не менше 2000,00 грн.
Адвокатом при визначенні вартості гонорару по справі враховувалися наведені рекомендації, складність справи, кількість написаних процесуальних документів, об`єм наданої правової допомоги, який є співмірним із часом, який було витрачено адвокатом на виконання відповідних послуг.
Також наголошує на тому, що судом не враховано процесуальну поведінку відповідача, яким незважаючи на наявність судової практики:
- безпідставно відмовлено позивачу у формуванні до Управління Державної казначейської служби України у Франківському районі м. Львова Львівської області подання про повернення ОСОБА_1 сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 4742,90 грн.,
- подано до суду безпідставне клопотання про залишення позову без розгляду.
Метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення понесених збитків, але і у певному сенсі має спонукати суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг та своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних та юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 05.09.2019 (справа №826/841/17), від 24.10.2019 (справа №820/4280/17), від 25.10.2019 (справа №826/13270/16).
Відповідач надав суду відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечив щодо доводів апелянта та просив відмовити у її задоволенні.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_1 (Клієнт) та адвокатом ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги від 15 вересня  2020 року (далі - Договір) про надання допомоги.
Відповідно до пункту 1.1 предметом Договору є надання Клієнту правової допомоги зі захисту його прав та інтересів у справі щодо повернення сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування у розмірі 1 % з операції купівлі продажу нерухомого майна в розмірі 4742, 90 гривень.
Згідно підпункту 4.2 пункту 4  Договору визначено, що оплата наданої правової допомоги здійснюється на підставі підписаного Сторонами Акту наданої правової допомоги або рахунку Адвоката, в якому зазначаються умови та порядок оплати наданої правової допомоги. 
Згідно з долученого акту наданої правової допомоги № 1 від 11 листопада 2020 року адвокатом Тиховським Тарасом Омеляновичем на підставі договору про надання правової допомоги від 15.09.2020 року, було здійснено наступне:
-          аналіз наданих клієнтом документів, судової практики, визначення перспективи подання позовної заяви, отримання інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно  (сумарно витрачено 1,0 години часу);           
-          підготовка та надсилання листа до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (сумарно витрачено 0,8 години часу);          
-          підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду через підсистему “Електронний суд” позовної заяви ОСОБА_1 , до ГУ Пенсійного фонду України у Львівській області (сумарно витрачено 2 години часу);          
Розрахунок здійснено відповідно до розміру погодинної ставки за надані послуги, сума до оплати за виконану роботу у розмірі 800 грн, що становить 3000,00 гривень.
Відповідно до розрахунку № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 15.09.2020 року ОСОБА_1 сплатив 2500 грн., за надану правову допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 15.09.2020 року. 
Згідно з долученого акту наданої правової допомоги № 2 від 26 грудня 2020 року адвокатом Тиховським Тарасом Омеляновичем на підставі договору про надання правової допомоги від 15.09.2020 року, було здійснено наступне:
-          ознайомлення з відзивом, підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду через підсистему “Електронний суд” відповіді на відзив (сумарно витрачено 1,0 години часу);
-          ознайомлення з клопотанням, підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду через підсистему “Електронний суд” заперечення проти клопотання про залишення позову без розгляду. 
Відповідно до розрахунку № 2 до договору про надання правової допомоги № б/н від 15.09.2020 року ОСОБА_1 сплатив 1000 грн., за надану правову допомогу згідно з договором про надання правової допомоги від 15.09.2020 року.
Розглядаючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3500,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції вірно врахував, що згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, яка не обмежує розмір таких витрат.
Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до пункту другого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відтак, як вірно зазначено судом першої інстанції, з аналізу статті 134 КАС України, випливає, що, крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в тому числі неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині п`ятій цієї статті. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Відповідно до частин дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Судом також враховано, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Водночас, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача задоволено, а також, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий, що передбачено у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Як вірно зазначено судом першої інстанції, ця адміністративна справа відповідно до положень статей 12, 262 КАС України є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, яка розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за  наявними матеріалами у справі.
Також, судом враховано відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, за даними яких мають місце оприлюднення численних судових рішень судів різних інстанцій (в тому числі рішення Верховного Суду) з аналогічного предмету спору та аналогічними мотивами тим, що приведені у адміністративному позові позивача, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.
Крім того, відповідно до частини сьомої статті 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У запереченні на клопотання про вирішення питання щодо розподілу судових витрат відповідач вказує на те, що заявлений позивачем до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеним та неспівмірним зі складністю справи, аргументуючи це тим, що справа є малозначною та з стійкою сформованою судовою практикою. Окрім того, відповідач звертає увагу на те, що  подані позивачем  документи не доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу.
Колегія суддів також зазначає, що вимогами ч. 7 ст. 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки до матеріалів справи не було долучено жодних розрахункових документів, які б підтверджували оплату правової допомоги по вказаному договору на підставі актів виконаних робіт та на підставі наданого рахунку, підстав для відшкодування  витрат на професійну правничу допомогу немає.
Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 28 січня 2021 року по справі № 380/10146/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін