ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
       ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2021 року м. Херсон
справа № 664/2305/20
провадження № 22-ц/819/632/21 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)	Чорної Т.Г.,	
суддів:	Пузанової Л.В.,	
  	Склярської І.В.	
секретар	Автонагова Ю.В.	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу  Акціонерного товариства Комерційний  банк «Приватбанк»  на рішення  Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 січня 2021 року у складі судді Никифорова Є.О. у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», (далі – АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 31 січня 2012 року відповідач підписав заяву б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг.
Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав, а позичальник своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, позивач просив суд стягнути з  ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 27 травня 2020 року становить: 117 205,74 грн, яка складається: 6 412,79 грн. – заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 6 412,79 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2 154,48 грн – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України та 108 638,47 грн – пеня.
Під час розгляду справи позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути з  ОСОБА_2 кредитну заборгованість в розмірі 8 567, 27 грн., яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 6 412,79 грн. та заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України в розмірі 2 154, 48 грн..
Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 січня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.
В апеляційний скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги банк посилається на те, що  ОСОБА_3 в анкеті-заяві під розпис підтвердив про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та зобов?язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до них, викладеними на сайті банку. Відповідач користувався кредитними коштами, частково погашав заборгованість, звертався за її перевипуском, а тому визнав укладеним кредитний договір та погодився з його умовами, вчинивши дії на виконання, зокрема, на погашення заборгованості. Також зазначив, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи є первинним документом та підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів банку. Крім того апелянт посилається на безпідставне застосування судом позовної давності. 
У письмовому відзиві на апеляційну скаргу  ОСОБА_3 , від імені якого діє ОСОБА_4 доводи апелянта не визнав рішення суд просить залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з того, що банк пропустив строк для звернення до суду з вказаним позовом.
Проте погодитися з вказаним висновком не можна з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 31 січня 2012 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_5 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк».
Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, які не містять підпису позичальника.
До позову банк долучив довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта в якій зазначено про збільшення кредитного ліміту на рівні 6 500 грн. 
Згідно довідки було надано наступні кредитні картки: 31.01.2012 року картку № НОМЕР_1 із терміном дії до листопада 2015 року, 23.07.2012 року № НОМЕР_2 терміном дії до липня 2016 року та 17.09.2013 року № НОМЕР_3 з терміном дії до липня 2017 року.
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_6 з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог становить - 8 567,27 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі - 6 412,79 грн., в т.ч. 6 412,79 грн простроченим тілом кредиту; 2 154, 48 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. 
       Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
       За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
       Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Згідно зі статтею 638 цього ж Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
       Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       Банком не доведено належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами у 2012 році кредитного договору, оскільки анкета-заява, на яку посилається позивач, не містить відомостей про оформлення відповідачем кредитного договору у розмірі та на умовах, зазначених у позовній заяві, стосується наміру оформити кредитний ліміт по платіжній картці, без зазначення, якої саме картки, згідно з запропонованими банком послуг, без зазначення кредитного ліміту. Інші надані банком документи (Умови та Правила) не містять підпису відповідача.
       Доводи банку про те, що відповідач погодився з тим, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами складає між ним і банком договір, не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що вказані Умови і Правила не підписані відповідачем.
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
       Отже аргументи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин правил частини першої статті 634 ЦК України є необґрунтованими, оскільки Умови та Правила, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. 
       Суд першої інстанції, встановивши, що відповідач фактично отримував та використовував грошові кошти надані банком, проте їх в добровільному порядку не повернув, прийшов до правильного висновку про те, що позивач має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання боржника повернути фактично отриману суму кредитних коштів в розмірі 6412,79 грн.
       Разом з тим, застосувавши до спірних правовідносин позовну давність, суд не звернув увагу на те, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 31.01.2012 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).
       Враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у даній справі посилання відповідача на строк дії договору, який є строком дії картки є такими, що не ґрунтуються на умовах договору підписаному сторонами щодо строку повернення кредитних коштів, який такого строку не містить. 
       А отже, фактично отримані та використані позичальником кошти підлягають поверненню банку, в силу вимог ч. 2 ст. 530 ЦПК України в розмірі який визначений банком, прийнятий судом та не спростований позичальником . 
       Таким чином, стягненню з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", підлягає заявлена банком сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 6412,79 грн. 
       Вищенаведені обставини та норми матеріального права свідчать про помилковість висновку суду про застосування строку позовної давності виходячи з зі строку дії картки 31.07.2017 р. та звернення до суду 07.09.2020 р..
       Виходячи з вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплата суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних настає у разі прострочення виконання грошового зобов`язання.
       Відсутність строку виконання грошового зобов`язання, строку дії договору відповідно до умов договору унеможливлює застосування п. 2 ст. 625 ЦК України, а отже вимоги про стягнення на цій підставі трьох відсотків річних нарахованих банком у розмірі 2154,48 грн. не підлягають задоволенню за наведених підстав.
        Таким чином, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 6412,79 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають за наведених вище підстав.
       На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.
Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 11 січня 2021 року в частині відмови у стягненні заборгованості по тілу кредиту скасувати і постановити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», який знаходиться в м. Києві, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 14360570, заборгованість за тілом кредиту у розмірі 6 412,79 грн.
В решті рішення залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                          Т.Г.Чорна

Судді:                                                                                                        Л.В.Пузанова

                                                                                                                      І.В.Склярська 

Повний текст постанови складено 20 травня 2021 року

Суддя                                                                         Т.Г. Чорна