ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 травня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 739/927/20
Головуючий у першій інстанції - Чепурко  В. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/381/21

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого судді  - Губар В.С.,
суддів:  Скрипки А.А., Онищенко О.І.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»
Відповідач - ОСОБА_1 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) цивільну справу за апеляційною скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
місце ухвалення судового рішення - м. Новгород-Сіверський Чернігівської області
дата складання повного тексту судового рішення - не зазначено

                                          ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 67856,65 грн. та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог посилалось, що 22.10.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 укладений Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. За умовами договору Банк відкрив відповідачу рахунок та випустив платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки і наданий кредитний ліміт у розмірі 75000 грн зі сплатою 24% річних на торгові операції та на операції зняття коштів.
Вказує, що 21.06.2016 року  між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір про відступлення прав вимоги, за умовами  якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 630210542 від 22.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
26.12.2018 року  між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» укладений договір про відступлення прав вимоги, згідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 630210542 від 22.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
16.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № № 630210542 від 22.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
Загальний розмір заборгованості відповідача станом на 12.06.2020 року становить 67856,65 грн, з яких: нараховані 3% річних - 2696,27 грн.; втрати від інфляції - 6605,50 грн.; подвійна облікова ставка НБУ - 8171,13 грн.; заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 29916,2 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 8969,3 грн.; заборгованість з пені - 11498,28 грн.

Рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2020 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» відмовлено.

В апеляційній скарзі генеральний директор ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковський О.В. просить скасувати рішення суду першої інстанції і прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал».
Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів набуття права вимоги до відповідача і вказує, що 21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладений договір про відступлення прав вимоги, за умовами  якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 630210542 від 22.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем. 26.12.2018 року  між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «ВЕСТА» укладений договір про відступлення прав вимоги, згідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «ВЕСТА» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № 630210542 від 22.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем. 16.01.2019 року між ТОВ «ФК «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого ТОВ «ФК «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту № № 630210542 від 22.10.2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем.
Зазначає, що до апеляційної скарги додаються витяги із додатків вказаних договорів про відступлення прав вимоги, які містять посилання на кредитний договір, укладений з відповідачем.
Стверджує, що запит суду першої інстанції про витребування витягів із договорів факторингу та відступлення права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» не отримувало і під час розгляду справи ухвала про витребування доказів судом не надсилалась.
Також наголошує, що процедура звернення до учасника справи про надання інформації нормами ЦПК України не передбачена.
Як вказує апелянт, за період користування кредитними коштами відповідач здійснював часткові платежі на погашення основної суми кредиту, але заборгованість за кредитним договором в повному обсязі не погашена, тому має бути стягнута судом.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал», а рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2020 року - без змін, оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які норми матеріального чи процесуального права неправильно або помилково застосовані судом першої інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
У зв`язку з наведеним, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
  За правилами  ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно ч. 4 ст. 367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем до ТОВ «Кредитні ініціативи» згідно договору від 21.06.2016 року, згодом до ТОВ «ФК «Веста» згідно договору від 26.12.2018 року, а потім до ТОВ «Вердикт Капітал» згідно договору від 16.01.2019 року.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується  апеляційний суд, враховуючи наступне.
Судом встановлено, що 21.10.2014 року ОСОБА_1 підписав та подав ПАТ «Альфа-Банк» анкету заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», а також додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, довідку про умови кредитування, заяву на відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та договір про використання аналогу власноручного підпису (а.с.10-13).
21.06.2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу №1, за умовами якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» за плату перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1 до договору. Проте, додаток чи витяг з договору, якими підтверджується факт відступлення ТОВ «Кредитні ініціативи» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «Альфа-Банк» позивачем не надано(а.с.73).
26.12.2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Веста» укладений договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Веста» за плату перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору (а.с. 74-86). До договору додано акт приймання - передачі реєстру боржників від 14.01.2019 року до договору факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року, згідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» передано ТОВ «ФК «Веста» право вимоги відповідно до додатку №1-1 із загальною кількістю боржників - 71 063 та загальним розміром заборгованості у сумі 1 283 137 810 грн. 23 коп. (а.с. 86). Проте, позивачем не надано додатку №1-1 чи витягу з нього, яким би підтверджувався факт відступлення ТОВ «Фінансова компанія «Веста» права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним між ним та ПАТ «Альфа-Банк».
16.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Веста» та ТОВ «Вердикт капітал» укладений договір факторингу №16-01/19/1, відповідно до якого до ТОВ «Вердикт капітал» за плату перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, перелік яких міститься в додатку №1-1 до договору (а.с. 89-98). Також в матеріалах справи міститься витяг з реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, складений представником ТОВ «Вердикт Капітал», про перехід до позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором №630210542 (а.с. 72).
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності.
Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційнм судом встановлено, що ТОВ "Вердикт Капітал" надано розрахунок заборгованості ОСОБА_1 станом на 12.06.2020 року у розмірі 67856,65 грн, з яких: 29916,20 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2696,27 грн - нараховані 3% річних, 6605,50 грн - втрати від інфляції, 8171,13 грн. - подвійна облікова ставка НБУ, 8969,30 грн - заборгованість за відсотками згідно кредитного договору (на дату відступлення права вимоги), 11498,28 грн - заборгованість з пені (а.с. 67- 71).
Апеляційний суд враховує, що ТОВ «Вердикт Капітал» не надано належного розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, з якого вбачалося б, яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових зазначеної загальної суми заборгованості станом на 12.06.2020 року та не підтверджено заборгованості відповідача за кредитним договором станом на дату покупки права вимоги від 16 січня 2019 року. ТОВ «Вердикт Капітал» не надано суду доказів того, що на момент переходу до нього права вимоги за кредитним договором на підставі договору про відступлення права вимоги від 16 січня 2019 року №16-01/19/1 існувало право вимоги до відповідача саме в тому обсязі та на умовах, зазначених в позовній заяві, в тому числі щодо початкових сум тіла кредиту, проценту, пені.
Відповідно до п.2.1 договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року перелік вимоги заборгованості за договорами міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії.
Сторони погодили, що до нового кредитора переходять всі права, які належать первісному кредитору за основними договорами, на умовах, передбачених основними договорами, за виключенням права нарахування відсотків, комісій, неустойки, що передбачені умовами основних договорів.
У відповідності до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення..
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених вимог закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідно до п.2.1 договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.2019 року перелік вимоги заборгованості за договорами міститься в додатку №1-1 до договору, що додається до даного договору на паперовому носії.
Відповідно до п.2.3 договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 сторони договору підписують акт прийому-передачі реєстру боржників, за формою встановленою в Додатку №2 до цього договору.
Проте, позивачем не надано суду першої інстанції додаток №1-1 до договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1 від 16.01.20219 року на виконання умов п.2.1. вказаного договору та на підтвердження права вимоги стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача.
Разом з тим, на підтвердження заявлених вимог позивачем  до апеляційної скарги було додано копії витягу із додатку № 1 до Договору факторингу від 21.06.2016 року, витяг з додатку № 1-1 до Договору факторингу  № 2019-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року та витяг з додатку № 1-1 до Договору відступлення прав вимоги № 16-01/19/1 від 16.01.2019 року. Зазначені документи та їх оригінали  суду першої інстанції не надавались і  судом  не досліджувались.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачу, як особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати суду докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 2, 4, 5, 8 статті 83 ЦПК України).
Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються апеляційним  судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
За відсутності поважних причин неподання нового доказу до суду першої інстанції апеляційний суд не має права досліджувати цей доказ, поданий позивачем в апеляційній інстанції (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 638/13998/14-ц, аналогічний правова позиція Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 458/867/15-ц).
ТОВ «Вердикт Капітал» не було подано до суду першої інстанції кредитний договір № 630210542 від 22.10.2014 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 ; додаток № 1 до договору факторингу № 1, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; додаток № 1-1 до договору факторингу № 2019-ІКІ/ВЕСТА, укладеного між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК №Веста»; додаток № 1-1- до договору про відступлення права вимоги, укладеного між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал». Неподання цих доказів суду першої інстанції позивач нічим обґрунтовував. та не навів існування  об`активних обставин, які б перешкоджали або унеможливили  надання вказаних документів у встановлені процесуальним законом строки суду першої інстанції.
З огляду на викладене, апеляційний суд  не знаходить законних підстав для  прийняття і дослідження наданих позивачем нових доказів  на стадії апеляційного провадження.
Враховуючи викладене,  апеляційний суд визнає правильним і об`єктивним висновок суду першої інстанції про те,  що позивачем не доведено наявності у нього  прав на відступлення на його користь прав вимоги, оскільки позивачем до матеріалів справ не було надано належних та допустимих доказів переходу до нього прав та обов`язків первісного кредитора, а отже не доведено права вимоги до відповідача.
Твердження апелянта про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» не отримувало запит суду першої інстанції щодо витребування доказів, апеляційним судом до уваги не приймаються як такі, що спростовуються матеріалами справи. Згідно наявного у справі оригіналу повідомлення про вручення поштового відправлення, запит суду про витребування інформації направлений представнику ТОВ «Вердикт Капітал» Радченко В.Ю. та отриманий 09 жовтня 2020 року (а.с.180, 183).
Посилання апелянта, що цивільним процесуальним кодексом України не передбачена процедура звернення суду до сторони із запитом про надання інформації без постановлення відповідної ухвали, апеляційним судом відхиляються як юридично неспроможні, враховуючи, що протокольною ухвалою Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 30.09.2020 року, яка є процесуальним документом,  ухвалено здійснити запит до ТОВ «Вердикт Капітал» щодо надання доказів.
Зважаючи на сукупність досліджених обставин справи, апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Отже, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, не впливають на правильність рішення суду і не містять передбачених процесуальним законом підстав для його скасування. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги ТОВ «Вердикт Капітал» без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд,

                                     П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 21 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                  Судді: