ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5627/20                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  12 квітня 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Федотова І.В.,
суддів: Єгорової Н.М. та Костюк Л.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Разнобитпродукт" до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:
Приватне акціонерне товариство «Разнобитпродукт» (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (далі - відповідач), у якому просило скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17 грудня 2019 року №0401210410.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, у задоволенні позову відмовити. 
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що платником податку порушено граничні строки сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, що призвело до виникнення автоматично розрахованих штрафних санкцій.
Також, апелянт вказує про те, що податковий борг платника податків, який виник з вини банку, залишається за таким платником і підлягає перерахуванню ним до бюджету.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У відповідності до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві 27 листопада 2019 року на підставі п. п. 19-1.1.2 п. 19 1.1 ст. 19 п. п. 20.1.4 п.20.1 ст.20, п.75.1 ст.75, згідно порядку, встановленого ст.76, та п. 86.2 ст. 86 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) з податку на прибуток Приватного акціонерного товариства «Разнобитпродукт». 
За результатами перевірки складено акт №4546/26-15-04-10-20 від 27 листопада 2019 року. (далі - Акт перевірки).
На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №0401210410 від 17 грудня 2019 року про застосування штрафу за порушення граничного терміну сплати податку на прибуток на суму 87353,00 грн. у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу (436765,00 * 20%). 
Позивач вважаючи вищезазначене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно з пунктом 31.1 статті 31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством.
Відповідно до пункту 49.20 статті 49 ПК України, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, грошові зобов`язання підлягали сплаті до 20 серпня 2018 року (по декларації за ІІ квартал 2018 рік).
Так, згідно платіжного доручення №1212 позивачем було сплачено грошове зобов`язання в сумі 782607,00 грн. 16 серпня 2018 року.
Однак, вказану суму було зараховано контролюючим органом в рахунок сплати наявного податкового боргу позивача.
Разом з тим, відсутність у позивача податкового боргу за 2016 рік підтверджується платіжними дорученнями №326, №329 від 17 травня 2016 року №327 та від 19 травня 2016 року, які підтверджують факт сплати позивачем податкових зобов`язань з податку на прибуток.
Так, з метою сплати податкових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість ПрАТ «Разнобитпродукт» 17 травня 2016 року направило за допомогою системи дистанційного обслуговування «Клієнт-Банк» до ПУАТ «Фідобанк» платіжні доручення про сплату податку на прибуток, що підтверджується відміткою банку на платіжних дорученнях.
Проте ПУАТ «Фідобанк» зазначені платіжні доручення товариства не виконав, в результаті чого податковий орган вважав, що у платника податків виник податковий борг.
В результаті, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві скеровано на адресу позивача податкову вимогу форми «Ю» від 27 травня 2016 року № 6512-17 та рішення №6512-17 від 27 травня 2016 року про опис майна в податкову заставу.
Не погодившись з вказаними податковою вимогою та рішенням про опис майна в податкову заставу ПрАТ «Разнобитпродукт» звернулося до суду з позовом до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві, який постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29 серпня 2016 року у справі № 826/9310/16 задоволено повністю, податкову вимогу форми «Ю» від 27 травня 2016 року № 6512-17 та рішення №6512-17 від 27 травня 2016 року про опис майна в податкову заставу визнано протиправними та скасовано.
Вказана постанова суду першої інстанції у судовій справі № 826/9310/16 ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року залишена без змін, а апеляційна скарга податкового органу - без задоволення.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 квітня 2017 року №К/800/34289/16 у справі №826/9310/16 касаційну скаргу контролюючого органу на рішення судів попередніх інстанцій у вказаній справі залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
При цьому Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 26 квітня 2017 року наголосив, що «…Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовних вимог, оскільки факт своєчасної сплати товариством узгодженого грошового зобов`язання згідно поданої податкової декларації з податку на прибуток приватних підприємств №9070346777 від 05 травня 2016 року (за терміном сплати 20 травня 2016 року) підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями від 17 травня 2016 року № 326, № 327 та від 19 травня 2016 року №329».
Таким чином, судами підтверджено повноту та своєчасність сплати ПрАТ «Разнобитпродукт» грошових зобов`язань, а податковий борг визнано недійсним та скасовано.
Разом з тим, контролюючим органом не вчинено дій щодо внесення відповідних змін до інтегрованої картки платника податків.
Так, ПрАТ «Разнобитпродукт» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про зобов`язання ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві здійснити облікову операцію з коригування облікових показників інтегрованої картки ПрАТ «Разнобитпродукт» з податку на прибуток шляхом виключення з них суми податкового боргу з визначеного податкового зобов`язанням згідно податкових декларацій з податку на прибуток за 1 та 2 квартали 2016 року.
Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року у справі № 826/14798/16, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року, позовні вимоги ПрАТ «Разнобитпродукт» задоволено.
Ухвалою Верховного Суду від 03 червня 2019 року зупинено виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 27 листопада 2017 року у справі №826/14798/16 та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2018 року.
Враховуючи обставини, які стали предметом розгляду вказаних вище справ та висновків судів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зупинення виконання даних судових рішень жодним чином не спростовує факт, що податковий борг, який контролюючий орган обліковує в інтегрованій картці платника податків, виник на підставі обставин, які визнанні судом неправомірними у справі №826/9310/16 за позовом ПрАТ «Разнобитпродукт» до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві про скасування податкової вимоги форми «Ю» від 27 травня 2016 року № 6512-17 та рішення №6512-17 від 27 травня 2016 року про опис майна в податкову заставу.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що у податкового органу не було підстав для зарахування грошового зобов`язання в рахунок сплати податкового боргу позивача, з огляду на відсутність такого.
Отже, враховуючи, що позивачем було своєчасно сплачено суму грошового зобов`язання, що підтверджується належними доказами, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не пропущено граничний строк сплати самостійно визначених грошових зобов`язань. 
Відтак, у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за несвоєчасність сплати грошового зобов`язання, визначених податковим повідомленням - рішенням від 17 грудня 2019 року №0401210410. 
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про неправомірність вказаного податкового повідомлення-рішення та наявність підстав для його  скасування.
Доводи апелянта викладені в апеляційній скарзі ґрунтуються на його непогодженні з висновками судів при розгляді справи № 826/9310/16 та № 826/14798/16, відтак не можуть бути підставою для скасування рішення першої інстанції у даній справі.
Так, апелянт надає пояснення з приводу наявності податкового боргу позивача та відсутності правових підстав для контролюючого органу вносити зміни до інтегрованої картки платника податків.
Крім того, обґрунтовуючи свою позицію звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду від 01.07.2020 року по справі №804/4602/16, в якій зокрема вказано: "неперерахування податків з вини банку не може розцінюватись як автоматичне виконання обов`язків платником податків щодо сплати податку перед бюджетом.
Окрім того, виходячи із наявності у позивача податкової заборгованості зі сплати суми грошового зобов`язання, у податкового органу немає підстав для внесення до інформаційних систем даних про належне виконання позивачем податкового зобов`язання, а саме - сплату такого зобов`язання".
Так, колегія судді приймає до уваги посилання податкового органу на позицію Верховного Суду, однак, зауважує, що вказане було предметом дослідження у справах №826/9310/16 та № 826/14798/16.
Водночас, у справі №640/5627/20 предметом позову є податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у м. Києві від 17 грудня 2019 року №0401210410, яким до позивача застосовано штраф за порушення граничного терміну сплати податку на прибуток на суму 87353,00 грн. у розмірі 20% погашеної суми податкового боргу (436765,00 * 20%).
Відтак, в межах даної справи підлягають дослідженню обставини своєчасності сплати позивачем грошового зобов`язання та наявності підстав у податкового органу для винесення спірної ППР, а не ті обставини на які посилається апелянт у своїй апеляційній скарзі.
Судом першої інстанції в повній мірі було досліджено обставини даної справи та зроблено обґрунтовані висновки, які відповідачем не спростовані.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.
Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: