ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

22 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/1609/20	
Головуючий в 1 інстанції: Мороз А. О.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду 
у складі: головуючої судді – Шевчук О.А.,
суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.
при секретарі Жигайлової О.В.,
за участю апелянта – Касаткіна М.В.,
представника апелянта – Камінського В.І.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року, ухвалене в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції  в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - факультет перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба про визнання протиправним та скасування наказу від 20.03.20 р. № 431 в частині притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності та клопотання у виді накладення дисциплінарного стягнення "пониження в посаді", -

                                           ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати наказ від 20 березня 2020 р. № 431 в частині притягнення його до повної матеріальної відповідальності та клопотання перед командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді пониження в посаді.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді начальника навчально-тренувального комплексу факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Університету. 24 і 29 лютого 2020 р. з території факультету, з будівель, в яких розташований НТК, були вчинені крадіжки блоків обчислювальних машин тренажерів літаків. За цими обставинами відповідач провів службове розслідування та зробив висновок про винність позивача у втраті військового майна, на підставі чого видав спірний наказ, яким позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності та порушено питання про накладення дисциплінарного стягнення. Позивач наполягає на тому, що службовим розслідуванням не встановлена і не доведена його вина у втраті військового майна та не виявлено причинно-наслідкового зв`язку між його діями (бездіяльністю) і втратою майна, що виключає матеріальну відповідальність. Крім цього, спірний наказ, в якості правового обґрунтування притягнення до матеріальної відповідальності, містить посилання на загальні обов`язки військовослужбовця, без конкретизації норм, які ним порушені як начальником НТК. Також позивач вказав на порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування, так як останнім та командувачем ПС ЗСУ видано два накази про проведення службових розслідувань за одними й тими самими обставинами, що суперечить приписам п. 14 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого  наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 р. № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371 (надалі - Порядок проведення службового розслідування у ЗСУ).
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач надав апеляційну скаргу відповідно до якої вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи, неправильно та неповно досліджено докази наданих позивачем. Доводами апеляційної скарги позивач зазначає, що справу, у порушення норм процесуального законодавства, розглянуто за правилами спрощеного провадження, хоча сума, що підлягає стягненню, перевищує 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Крім того, позивач вказує, що за результатами службового розслідування відповідачем неправильно встановлено час та дату, коли сталась крадіжка. Також позивач не погоджується з висновками суду в частині того, що позивачем систематично заносились неправдиві записи про справність сигналізації та достатнього освітлення, а також те що двері та ворота приміщень НТК позивачем не зачинялись та не опечатувались. Апелянт звертає увагу на те, що відповідно до пояснень підполковника   ОСОБА_2 , майора Головко освітлення перевірялось та зауважень не було. Крім того, не забезпечення належного освітлення не підтверджується жодними доказами. Також апелянт звертає увагу на те, що проникнення до приміщення НТК відбулось через вікно а не через двері. Крім цього, апелянт звертає увагу, що у зв`язку з вчиненням крадіжки, стосовно апелянта проводилось два службових розслідування, що є порушенням п.14 «Порядку службового розслідування у Збройних силах України затвердженого Наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 року №608. Крім цього, майнова шкода, що визначена для стягнення з апелянта, розрахована за дві крадіжки, що мали місце 22.02.2020 та 29.02.2020 р.р.., тоді як наказ про проведення службового розслідування, виданий 24.02.2020 року стосовно одного факту крадіжки, що мала місце 23.02.2020 року, та не передбачав проведення службового розслідування, щодо крадіжки що сталась 29.02.2020 року. Крім цього, апелянт зазначає, що акт прийомки- передачі майна позивачеві, при призначенні його матеріально-відповідальною особою відсутній, також немає доказів того, що при призначенні позивача на посаду,  блоки в обчислюваній машині  СМ-2М тренажера КТС – 32 були в наявності.
Відповідач подав заяву, в якій заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити без змін рішення суду першої інстанції. Відповідач звертає увагу на те, що позивач є матеріально відповідальною особою та допустив порушення вимог Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого  наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 р. № 300  (надалі - Положення про військове (корабельне) господарство ЗСУ) щодо створення належних умов зберігання і охорони військового майна. Саме внаслідок неналежного виконання позивачем таких обов`язків, було викрадено військове майно. 
В своїх поясненнях третя особа вказує, що службовим розслідуванням встановлено неналежне виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків в частині забезпечення належних умов зберігання військового майна. Так, виявлена відсутність сигналізації на дверях НТК, хоча у відповідний журнал позивачем систематично заносились записи про її справність та використання; внутрішні двері та ворота приміщень НТК позивачем не зачинялися та не опечатувались; приміщення НТК недостатньо освітлені. Такі порушення з боку апелянта зробили можливим вчинення крадіжок.
Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового  розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України. 
Справа розглядалась у відкритому судовому засіданні, позивач надав пояснення та не заперечував про закінчення розгляду апеляційної скарги у письмовому провадженні, від представника третьої особи надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді начальника навчально-тренувального комплексу факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил ім.. І.Кожедуба у званні майор.
У період з 24.02.2020 року по 29.02.2020 року на території факультету було виявлено крадіжку блоків в обчислюваній машині СМ-2М тренажера КТС – 18,  обчислюваній машині СМ-2М тренажер КТС-9 та обчислюваній машині СМ-2М тренажера КТЛ-32.
За фактом крадіжки були призначені службові розслідування 24.02.2020 року відповідно до наказу № 431 начальника Харківського національного університету Повітряних сил ім.. І.Кожедуба, та 29.02.2020 року відповідно до наказу №73ад командувача Повітряних сил Збройних сил України.
Відповідно до акту службового розслідування від 20.03.2020 року, що проводилось на підставі наказу  № 431 начальника Харківського національного університету Повітряних сил ім.. І.Кожедуба, за неналежне виконання вимог статей 11, 16, 82, 83, 84 Статуту внутрішньої служби Збройниз сил України, ст.. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 3.1.9 положення про військове (корабельне) господарство Збройних сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 16.07.1997 року №300, пункту 7  Положення про навчально-тренувальний комплекс факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних сил ім.. І.Кожедуба, затвердженого начальником факультету 13.08.2019 року начальника навально – тренувального комплексу факультету майора ОСОБА_1 відповідно до п. 1 статті 6 розділу 11 Закону України від 03.10 2019 року № 160-1Х «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі притягнуто до повної матеріальної відповідальності в повному розмірі завданої з його вини шкоди 1млн.418 тис. 911 гр.12 коп) та до дисциплінарної відповідальності.
А відповідно до акту службового розслідування від 25.03.2020 року, що проводилось відповідно до наказу №73ад командувача Повітряних сил Збройних сил України за неналежне виконання вимог статей 16, 58, 59 Статуту внутрішніх Збройних сил України, п. 7 Положення про навчально-тренувальний комплекс факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних сил ім.. І.Кожедуба в частині організації збереження озброєння, бойової та іншої техніки факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних сил ім. І.Кожедуба майора ОСОБА_1 відповідно до ст.. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України – понизити в посаді.
Відповідно до наказу № 431 начальника Харківського Національного університету Повітряних Сил ім.. І. Кожедуба від 20.03.2020 року за неналежне виконання вимог статей 11, 16, 82, 83, 84 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, пункту 3.1.9 положення про військове (корабельне) господарство Збройних сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України 16.07.1997 року №300, пункту 7  Положення про навчально-тренувальний комплекс факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних сил ім.. І.Кожедуба, затвердженого начальником факультету 13.08.2019 року начальника навально – тренувального комплексу факультету майора Касаткіна М.В. відповідно до п. 1 статті 6 розділу 11 Закону України від 03.10 2019 року № 160-1Х «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі притягнуто до повної матеріальної відповідальності в повному розмірі завданої з його вини шкоди 1млн.418 тис. 911 гр.12 коп) та клопотати про притягнення до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_1 владою командувача Повітряних сил Збройних сил України у вигляді накладення дисциплінарного стягнення «Пониження в посаді».
Не погоджуючись з результатами проведених службових розслідувань та прийнятим наказом про повну матеріальну відповідальність позивач звернувся до суду про його скасування.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки позивач відповідно до наказу від 27.12.2019 року №176агд є матеріально-відповідальною особою в будівлях №№62/189,  62/190,62/191 НТК і на нього покладено відповідальність за збереження  майна в цих будівлях то цей факт є достатньою правовою підставою відповідальності позивача за збереження ввіреного йому майна без додаткового дублювання таких обов`язків в інших нормативних актах та посадових інструкціях. Суд першої інстанції вважав, що акт службового розслідування є носієм доказової інформації про обставини, що встановлені під час його проведення.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2    статті 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає    Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 року № 160-IX    (далі Закон України № 160-IX).
Відповідно до  ст.1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України»  військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.
Відповідно до пункту 4  статті 1 Закону України №160-ІХ  матеріальна відповідальність це вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.
Прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків (пункт 5  статті 1    Закону України № 160-ІХ).
Частиною першою  статті 3 Закону України    № 160-IX  передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених  статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Відповідно до частини 2 вказаної статті умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (частина третя    статті 3 Закону № 160-ІХ).
Аналіз вищенаведених норм свідчить, що притягнення військовослужбовців до матеріальної відповідальності є можливим за умови заподіяння ним прямої дійсної шкоди. При цьому поведінка військовослужбовця має бути протиправною та перебувати у причинному зв`язку з настанням шкоди. Також необхідно встановити вину особи у заподіянні шкоди, яка за формою може бути умисною або вчинення діяння з необережності.
Відповідно до частини  статті 7 Закону України № 160-ІХ  розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.
Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.
Відомість вмісту дорогоцінних металів у складі відсутніх блоків тренажера, зокрема КТЛ-32 (Іл – 76), за який відповідальний позивач, свідчить, що його вартість складає 1 мил. 481 тис. 911 гр. 12 коп. 9(т.с. 2 а.с. 85).
Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1  статті 6 Закону України № 160-ІХ  особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі, зокрема, виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Матеріали справи підтверджують, що притягнення позивача до відповідальності здійснено на підставі вищевказаної норми після проведених службових розслідувань, результати яких відображено у відповідних актах.
Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями    статті 8 Закону України № 160-ІХ.
Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.
Згідно з пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.
За наслідками службового розслідування позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності, оскільки відповідно до наказу від 27.12.2019 він призначений матеріально-відповідальною особою за тренажер КТЛ-32 (т.с. 1 а.с. 130).
Відповідно до  наказу Міністерства оборони України № 300 від 16.07.1997    «Про затвердження Положення про військове(корабельне) господарство Збройних Сил України п.9.1.1-9.1.9 передбачено, що з метою підвищення відповідальності за керівництво військовим (корабельним) господарством і забезпечення збереження державної власності всі    посадові особи при призначеннях і переміщеннях зобов`язані здавати та приймати справи і посаду. У    роботі щодо приймання та здавання справ і посади всіма матеріально відповідальними особами військової частини (з`єднання) обов`язково бере участь внутрішня перевірочна комісія.
Приймання та здавання справ посадовими особами, що відають військовим (корабельним) господарством, оформлюється актом. До акта додаються відомості наявності і якісного стану матеріальних засобів з указанням наявності, якісного стану, надлишків і нестач, а також пояснення того, хто здає справи і посаду, про причини виникнення нестачі, надлишків.
Акт  і  відомості наявності та якісного стану матеріальних засобів підписуються тим, хто приймає, і  тим, хто здає справи  та  посаду,  а також членами комісії,  які проводили інвентаризацію  матеріальних  засобів  і  перевірку  господарської діяльності військової частини (служби).
Таким чином, колегія суддів зазначає, що документом, який підтверджує факт отримання матеріальних засобів особою, при призначенні її на посаду та матеріально- відповідальною особою, є акт прийомки передачі матеріальних засобів за обов`язковим підписом осіб хто приймає та хто здає справи та посаду, а також членами комісії,  які проводили інвентаризацію  матеріальних  засобів  і  перевірку  господарської діяльності військової частини (служби).
Відповідач не надав до суду доказів складання акта приймання-передачі майна при призначенні позивача матеріально-відповідальною особою, а тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави, інкримінувати позивачу нестачу цінних складових частин тренажера КТЛ-32 - відсутні.
Таким чином, відповідачем не обґрунтовано визначенно суму повної матеріальної відповідальності позивача в розмірі саме 1 міл. 418 тис. 911 гр. 12 коп.
Колегія суддів зазначає, що для притягнення позивача до матеріальної відповідальності, як і до іншого виду юридичної (дисциплінарної) відповідальності, необхідно встановити склад правопорушення.
З акту службового розслідування від 20.03.2020 вбачається, що здійсненню крадіжки сприяла неналежна організація охорони та оборони будівель на факультеті перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил ім.. І. Кожедуба    у поєднанні з неналежним виконанням своїх обов`язків керівним складом факультету та посадовими особами добового наряду.
При цьому, по відношенні до позивача встановлено, що він як відповідальний за об`єкт, систематично допускав порушення порядку відкривання та закривання будівель тренажерів а також не забезпечив належного освітлення прилеглої до об`єктів території у нічний час. При цьому доказів, що територія освітлювалась неналежно, відповідачем не надано.
Навпаки, в матеріалах справи містяться пояснення майора Головко та майора Дурова про справність сигналізації та належного освітлення території. 
Крім того, після виявлення факту викрадення в ніч з 23.02.2020 на 24.02.2020, в період з 25.02.2020 по 27.02.2020 на факультеті працювала комісія Генерального штабу ЗСУ, яка дала рекомендації щодо покращення організації охорони приміщень, які керівним складом факультету, в тому числі і позивачем, не виконано.
Колегія суддів звертає увагу, що в акті службового розслідування від 20.03.2020 чітко визначено недоліки наказу начальника факультету від 27.12.2019 №174агд «Про організацію служби військ і освітньої діяльності», зокрема, що в ньому не визначено відповідальних посадових осіб за приміщення, об`єкти, їх режим роботи та порядок здачі під охорону (т.с.1 а.с. 130).
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що порядок здачі майна під охорону не визначений, а тому відповідач не може стверджувати, що    здача будівлі під охорону позивачем є його обов`язком, невиконання якого призвело до крадіжки.
Крім того, наказом №174агд від 27.12.2019 визначено, що охорону будівель навчальної бази тренажерів повинен здійснювати черговий навчального корпусу та його помічник шляхом обходу за визначеним маршрутом. Отже, наведені обставини свідчать про відсутність обов`язку позивача здавати будівлю навчальної бази тренажерів під охорону.
Матеріали справи свідчать, що позивач є матеріально-відповідальною особою за збереження комплексного тренажера літака КТЛ-32, проте у плані від 27.02.2020 його в якості виконавця на усунення тих чи інших недоліків чітко не визначено.
Крім того, план усунення недоліків розроблено після першого факту крадіжки та він містив різні терміни виконання, зокрема, до 02.03.2020, до 15.03.2020 і т.д., які закінчувалися після повторного факту крадіжки 29.02.2020.
За таких умов неможливо стверджувати, що позивач мав та міг своєчасно виконати рекомендації, щодо покращення організації охорони приміщень.
Слід звернути увагу, що в акті службового розслідування від 20.03.2020 чітко не конкретизовано вину позивача, а здійснено загальне посилання, що вина всіх військовослужбовців виражена у формі непрямого умислу, недбалості та самовпевненості.
Крім цього, заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що за фактом крадіжки фактично проводилось два службових розслідування, одне службове розслідування проводилось відповідно до наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім.. Івана Кожедуба, а друге за наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України та за результами складено два акти, що є порушенням п. 14 Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого  наказом Міністерства оборони України 21 листопада 2017 р. № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371.
Так, відповідно до п. 14 вищезазначеного Порядку одночасне проведення декількох службових розслідувань за одним випадком вчинення правопорушення не допускається.
У разі призначення службового розслідування старшим командиром (начальником) підлеглий за службовою підпорядкованістю командир (начальник) у разі незавершення раніше призначеного службового розслідування скасовує свій наказ про призначення службового розслідування, чого начальником Харківського національного університету Повітряних Сил ім.. Івана Кожедуба зроблено не було.
Пояснення відповідача про те, що за наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України проводилась перевірка за фактом другої крадіжки не приймається колегією до уваги, оскільки як вбачається з акту службової перевірки від 20.03.2020 року, що складено на підставі наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім.. Івана Кожедуба, службова перевірки проводилась за фактом крадіжки трьох блоків обчислювальних машин, тобто за фактом двох крадіжок.
Таким чином, під час проведення службової перевірки відповідачем було порушено порядок її проведення.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта та відхиляються колегією суддів про те, що справа повинна була розглядатись за правилами загального провадження, оскільки відповідно до п. 1 ч. 6 ст.. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби. Саме до такої категорії справ належить адміністративний позов позивача, а тому правильно судом першої інстанції розглянуто у спрощеному позовному провадженні, відповідно до ч. 1 ст.. 257 КАС України.
Відповідно до ст.. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. 
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78  цього Кодексу.
На підставі наведеного у сукупності, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого наказу про притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності та порушено порядок проведення службового розслідування. 
З огляду на викладене на підставі ч.1  ст.317 КАС України  колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню із прийняттям нового судового рішення про задоволення позову. 
Керуючись ст. ст.  308,  311,  315,  317,  321,  322,  325,  328 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2020 року – скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати наказ начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба від 20 березня 2020 р. № 431 в частині притягнення ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності та клопотання перед командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України про притягнення до дисциплінарної відповідальності у виді «Пониження на посаді».
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба на користь ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 840,80 грн. (вісімсот сорок гривень вісімдесят копійок). 
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя:                                                                                          О.А. Шевчук 

Суддя:                                                                                                             А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                                             А.Г. Федусик