Ухвала
Іменем України
 
21 травня 2021року
м. Київ
 
справа № 344/6541/15-ц
провадження № 61-5740ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                 Коротенка Є. В., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу     Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 березня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») про заміну сторони стягувача у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
 
В С Т А Н О В И В :
 
У лютому 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду із заявою                   про заміну сторони стягувача у справі № 344/6541/15-ц за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі банк» Славкіної М. А. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
В обґрунтування заяви зазначало, що 28 листопада 2019 року між ним та                 ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 212009, відповідно до якого ПАТ «ВіЕйБі Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за договорами кредиту, в тому числі і за договором кредиту № 2/08/16-05_ від 21 липня 2008 року, укладеним із ОСОБА_1 .
 
На підставі викладеного, просило замінити стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» у справі № 344/6541/15-ц за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2/08/16-05_ від 21 липня 2008 року.
 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 02 грудня 2020 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 01 березня 2021 року, заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено. 
Замінено стягувача ПАТ «ВіЕйБі Банк» на правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» по виконанню рішення Івано-Франківського міського суду від                             10 серпня 2016 року у справі № 344/6541/15-ц за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі банк» Славкіної М. А. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2/08/16-05_ від 21 липня 2008 року в сумі 745 275, 38 грн.
 
Рішення судів попередніх інстанцій мотивовані тим, що згідно договору відступлення права вимоги № 212009 від 28 листопада 2019 року до ТОВ «Вердикт Капітал» перейшли всі права стягувача - ПАТ «ВіЕйБі Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 2/08/16-05_ від     21 липня 2008 року. Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності такого. Тобто, може бути проведена на будь-якій стадії судового процесу.
 
У квітні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                     ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 березня 2021 року, яка не була оплачена судовим збором.
 
Ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, заявнику запропоновано сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 454 грн.
 
У травні 2021 року на адресу Верховного Суду ОСОБА_1 надіслав квитанцію № 0.0.2106043084.1 від 27 квітня 2021 року про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 454 грн.
У касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі відмовити.
 
В обґрунтування касаційної скарги зазначає, що йому не було відомо про договір відступлення права вимоги № 212009 від 28 листопада 2019 року, у зв`язку з чим є підстави вважати його недійсним. Вказує, що судами не було застосовано до спірних правовідносин положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 
 
Верховний Суд, дослідивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржувані судові рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 березня 2021 року необхідно відмовити з огляду на наступне.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 31 жовтня 2016 року та постановою Верховного Суду від 28 лютого 2018 року, позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі банк» Славкіної М. А. до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2/08/16-05_ від 21 липня 2008 року в сумі 745 275, 38 грн. задоволено частково. Стягнено з                    ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 2/08/16-05_ від 21 липня 2008 року станом на 24 квітня 2015 року у розмірі 700 178, 19 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат. На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист.
 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 жовтня 2018 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від               22 листопада 2019 року, задоволено заяву уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк»                Славкіної М. А. про виправлення описки в рішенні суду від 10 серпня 2016 року, вказано в тексті резолютивної частини рішення та в тексті виконавчого листа дату народження відповідача/боржника.
 
28 листопада 2019 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 212009, відповідно до якого ПАТ «ВіЕйБі Банк»відступило право вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі відповідно до пункту 109 додатку № 1 до вищевказаного договору, і за договором кредиту № 2/08/16-05_ від 21 липня 2008 року.
 
Згідно пункту першого даного договору банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців та/або юридичних осіб, зазначених у додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників та спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли їх обов`язки, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту(овердрафту)) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1, додатку № 3 та додатку № 4 до цього договору. Новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором.
 
В силу пункту другого договору новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами.

Відповідно до копії платіжного доручення № 1 від 19 листопада 2019 року                ТОВ «Вердикт Капітал» передав на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» грошові кошти за договором про відступлення права вимоги № 212009 від 28 листопада 2019 року у повному обсязі.
 
Статтею 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
 
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
 
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України).
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).
 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
 
Без вирішення питання про заміну сторони стягувача правонаступником, останній позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження» без заміни сторони виконавчого провадження.
 
Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09.
 
Таким чином, суди попередніх інстанцій, дослідивши копію договору                            № 212009 про відступлення прав вимоги від 28 листопада 2019 року з додатками та встановивши, що відповідно до даного договору право вимоги за договором кредиту №2/08/16-05_ від 21 липня 2008 року, укладеними між                  ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», врахувавши наведені норми права та правовий висновок Верховного Суду України, дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну стягувача.
 
Доводи касаційної скарги про те, що заявнику не було відомо про договір відступлення прав вимоги № 212009 від 28 листопада 2019 року, який укладений, між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», у зв`язку з чим є підстави вважати його недійсним, є безпідставними з огляду на те, що визнання договору відступлення права вимоги є самостійним предметом позову, а твердження про те, що такий є недійсним без встановлення його недійсності судовим рішенням не може бути підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, які ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
 
Крім того, відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
 
Судами попередніх інстанцій встановлено, що матеріали справи не містять доказів виконання боржником рішення первісному чи новому кредитору, або висунення ним будь-яких заперечень проти вимоги нового кредитора в порядку частини другої статті 518 ЦК України.
 
Доводи касаційної скарги з посиланням на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», є безпідставними з огляду на наступне.
 
У справі, яка переглядається, предметом розгляду є заява про заміну сторони стягувача правонаступником. 
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2019 року в справі № 916/2286/16 (провадження № 12-199гс19) зазначено, що, розглядаючи зазначену заяву про заміну сторони виконавчого провадження, суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни. 
 
Задоволення заяви про заміну сторони стягувача правонаступником у виконавчому провадженні на стадії виконання судового рішення або відмова у такому задоволенні, здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваному правочину, що буде порушувати презумпцію його правомірності (стаття 204 Цивільного кодексу України).  
 
Оскільки суди попередніх інстанцій не встановили, що договір про відступлення права вимоги № 212009 від 28 листопада 2019 року оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсними, Верховний Суд позбавлений можливості на стадії касаційного перегляду судових рішень, ухвалених за результатами розгляду заяви про заміну сторони стягувача правонаступником, надавати оцінку такому договору на предмет його відповідності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». 
 
Інші наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження апеляційного суду із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.
 
Ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від                    02 грудня 2020 року та постанова Івано-Франківського апеляційного суду від                  01 березня 2021 рокуґрунтуються на вимогах чинного законодавства.
 
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвал, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду                   Івано-Франківської області від 02 грудня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 01 березня 2021 року слід відмовити з підстав, встановлених частиною четвертої статті 394 ЦПК України.
 
Керуючись частинами четвертою, п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
У Х В А Л И В :
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду                      Івано-Франківської області від 02 грудня 2020 року та постанову                           Івано-Франківського апеляційного суду від 01 березня 2021 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони стягувача у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі банк» Славкіної Марини Анатоліївни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:	В. С. Жданова	
 	А. Ю. Зайцев	
 	Є. В. Коротенко