УХВАЛА
26 квітня 2021 року 
м. Київ
справа №522/19592/19
провадження №К/9901/13025/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Єзерова А.А.,
суддів: Кравчука В.М., Стародуба О.П.,
перевіривши касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 522/19592/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанов, припису та наказу,
у с т а н о в и в:
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №778/19 від 06.11.2019, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн.;
- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення №867/19 від 19.12.2019, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн.;
- визнати протиправним та скасувати припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23.10.2019 за №640/19;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 27.12.2019 №01-13/796ДАБК «Про скасування права на початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту №ОД 06118190194».
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.12.2020 скасовано.
Прийнято нову постанову, якою позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанов, припису та наказу задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано припис Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23.10.2019 за №640/19.
Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради по справі про адміністративне правопорушення №778/19 від 06.11.2019, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 гривень.
Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 27.12.2019 №01-13/796 «Про скасування права на початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорту №ОД 06118190194».
Закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, в частині скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення №867/19 від 19.12.2019, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 6 800 грн.
Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради з вказаним судовим рішенням суду апеляційної інстанції не погодилося, тому звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою в якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції, натомість, залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Предметом оскарження у цій справі є припис, наказ і постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення.
Судова колегія зазначає, що відповідно до частини 1 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАС України) адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами.
Частиною 3 статті 272 КАС України встановлено, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст. ст. 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З огляду на те, що постанова суду апеляційної інстанції в частині оскарження постанов відповідача від 06.11.2019 № 778/19 та від 19.12.2019 №867/19 не може бути оскаржена в касаційному порядку, колегія суддів дійшла висновку, що слід відмовити у відкритті касаційного провадження на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 в частині позовних вимог про оскарження постанов відповідача від 06.11.2019 № 778/19 та від 19.12.2019 №867/19.
Щодо оскарження постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування припису та наказу, судова колегія зазначає, що касаційну скаргу в цій частині необхідно залишити без руху з огляду на таке.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що відповідач оскаржує постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021, ухвалену за результатами апеляційного перегляду справи № 522/19592/19.
Імперативні приписи частини четвертої статті 328 КАС України закріплюють, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статті 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Колегія суддів наголошує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України треба зазначати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.
У разі, якщо скаржник вважає, що суди порушили норми процесуального права і неналежно дослідили зібрані у справі докази, неповно встановили обставини справи або встановили обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які суд не дослідив, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.
Із аналізу наведених положень процесуального закону в їхньому логічному взаємозв`язку можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, які ухвалені у справах, що не є справами незначної складності відповідно до закону, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.
Отже, касаційна скарга має містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їхнього) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом у процесі його (їхнього) ухвалення, та навести аргументи на обґрунтування своєї позиції.
Дослідивши касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради щодо її відповідності зазначеним вище вимогам процесуального закону, колегія суддів встановила, що у скарзі заявник як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, однак не обґрунтовує щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку.
Беручи до уваги зміни до КАС України, що внесені Законом України від 15.01.2020 № 460-IX  і які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює взяття її до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
У касаційній скарзі, щодо якої розглядається питання про відкриття касаційного провадження, заявник не обґрунтовує, на підставі якого пункту частини четвертої статті 328 КАС України подається касаційна скарга, та не наводить належного обґрунтування відповідної підстави.
Верховний Суд не має самостійно визначати підставу для касаційного оскарження судових рішень, а таку підставу має вказувати особа, яка подає касаційну скаргу, з одночасним наведенням підстави касаційного оскарження з огляду на обставини справи та висновки судів попередніх інстанцій.
Також, відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Утім заявник не долучив до касаційної скарги документ про сплату судового збору.
За приписами частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI.
Частина перша статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначає, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Своєю чергою відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Водночас згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" станом на 01 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 1921 гривню.
Позовна заява була подана фізичною особою 2019 року й містила дві вимоги немайнового характеру: щодо визнання протиправним та скасування припису № 640/19 від 23.10.2019 та наказу від 27.12.2019 №01-13/796ДАБК, отже, за подання цієї касаційної скарги судовий збір має бути сплачений в розмірі 3 073,60 грн. [((1921 грн. х 0,4) + (1921 грн. х 0,4)) х 200 %].
За таких обставин касаційну скаргу треба залишити без руху та встановити заявнику строк для усунення зазначеного недоліку в спосіб надсилання на адресу суду документа про сплату судового збору в розмірі 3  073,60 грн.
Реквізити для сплати судового збору:
Отримувач коштів:  ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102
Код отримувача (код за ЄДРПОУ):  37993783
Банк отримувача:  Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN):  UA288999980313151207000026007
Код  класифікації доходів бюджету:  22030102
Найменування податку, збору, платежу:  Судовий збір (Верховний Суд, 055)
Призначення платежу:  *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
Колегія суддів зазначає, що згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Одночасно правилами частини другої статті 169 КАС України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Беручи до уваги те, що касаційну скаргу подано без дотримання вимог, встановлених КАС України, таку треба залишити без руху на підставі частини другої статті 332 КАС України та надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху для усунення зазначених вище недоліків, а саме: - надати суду платіжний документ, який підтверджує сплату судового збору в розмірі 3  073,60 грн.; - навести обґрунтування підстав касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції відповідно до положень частини 4 ст. 328 КАС України.
Керуючись положеннями ст. ст. 248, 272, 286, 332, 333 КАС України, Верховний Суд
у х в а л и в:
1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 522/19592/19 в частині позовних вимог про оскарження постанов відповідача від 06.11.2019 № 778/19 та від 19.12.2019 №867/19.
2. Касаційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі № 522/19592/19 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування припису № 640/19 від 23.10.2019 та наказу від 27.12.2019 №01-13/796ДАБК залишити без руху.
3. Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.
4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у строк, визначений судом, касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                          А.А. Єзеров

Суддя                                                                                                              В.М. Кравчук

Суддя                                                                                                              О.П. Стародуб