Ухвала
Іменем України
 
09 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 405/7359/20
провадження № 61-8574ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Грушицького А. І. 
 
розглянув касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок                                     дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Моторно (транспортне) страхове бюро України, 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 01 березня 2021 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до ТОВ «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 , третя особа - МТСБУ, про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, третя особа - МТСБУ подало апеляційну скаргу.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29 березня 2021 року апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано заявнику протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали суду усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: сплатити судовий збір у розмірі 2 251 грн та надати оригінал квитанції про його сплату. Роз`яснено, що в разі невиконання вимог ухвали суду апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 19 квітня 2021 року апеляційну скаргу МТСБУ на рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда                             від 01 березня 2021 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
22 травня 2021 року МТСБУ засобами поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Кропивницького апеляційного суду                             від 19 квітня 2021 року у вказаній вище справі.
У касаційній скарзі заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження посилаючись на те, що копію оскаржуваної ухвали отримав 23 квітня 2021 року на підтвердження чого надано копію конверту Кропивницького апеляційного суду із штрихкодивим ідентифікатором за номером 2500800083664.
Відповідно до частин першої - третьої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Ураховуючи наведені у касаційній скарзі доводи стосовно поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів вважає, що строк на касаційне оскарження заявником пропущено з поважних причин, тому підлягає поновленню.
Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції повертаючи апеляційну скаргу зазначив, що заявником не виконано вимоги суду апеляційної інстанції, однак, такі вимоги є незаконними та не узгоджуються з нормами матеріального права, оскільки за подання апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вимагав сплатити судовий збір у більшому розмірі, ніж той, який передбачений чинним законодавством, що порушує право заявника на судовий захист.
Вивчивши касаційну скаргу МТСБУ на ухвалу Кропивницького апеляційного суду              від 19 квітня 2021 року, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.   
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).
Згідно з правилами процесуального закону подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має відбуватися з дотриманням певних умов.
Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
За правилом пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).
Згідно з частиною першою, другою та третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, з подальшими змінами. 
Ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем судовий збір складає 1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Згідно з підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.
Усуваючи недоліки апеляційної скарги, заявник направив платіжне доручення про доплату судового збору у розмірі 1 261,74 грн, зазначивши, що не погоджується з визначеним судом розміром судового збору, який необхідно було доплатити за подання апеляційної скарги, а саме 2 251 грн.
Враховуючи викладене, колегія судів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про наявність підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України для повернення апеляційної скарги особі, яка її подала, оскільки заявником не усунуто у повному обсязі недоліки, зазначені в ухвалі Кропивницького апеляційного суду від 29 березня 2021 року.
Доводи касаційної скарги про те, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, повинна була сплатити судовий збір за подання позовної заяви за вимогами майнового та немайнового характеру в загальному розмірі 2 894,53 грн                        (2 053,73 грн +  840,80 грн), не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Зі змісту положень пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.
При цьому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі.
Зазначене узгоджується із правовим висновком, висловленим у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 61-23674св18.
Враховуючи викладене, загальний розмір позовних вимог майнового характеру складає 355 373,42 грн (205 373,42 грн + 150 000 грн), а тому саме з цієї суми має обчислюватися ставка судового збору при поданні апеляційної скарги.
Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція); якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута. 
Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членами Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).
При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України»                  від 21 жовтня 2010 року).
Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» № 3236/03).
Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня                    1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ                від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Клопотання Моторного (транспортного) страхового бюро України про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити Моторному (транспортному) страховому бюро України строк на касаційне оскарження ухвали Кропивницького апеляційного суду від 19 квітня 2021 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 19 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта», ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Моторно (транспортне) страхове бюро України, відмовити. 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                          І. В. Литвиненко  
 
                                                                  В. С. Висоцька
 
                                                                                                      А. І. Грушицький