Постанова
Іменем України
 
19 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 630/205/17

провадження № 61-8332св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),
 
учасники справи:
позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Харківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Коваленко І. П., Сащенко І. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У квітні 2017 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про виділ частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.
 
Позов, з урахуванням уточнень, мотивовано тим, що ОСОБА_1 є власником 3/8 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником житлового будинку є ОСОБА_2 , їй належить 
5/8 частин. 
 
Будинок має 2 квартири, він з сім`єю проживає у квартирі АДРЕСА_2 . В його користуванні перебувають житлова кімната 2-2 площею 8,70 кв.м, передня 2-1 площею 6,10 кв.м та кухня 2-3 площею 3,00 кв.м. З надвірних будівель - літня кухня літ. «Г», вбиральня літ. «Е»; огорожа № 3, 4 перебуває у спільному користуванні.
 
Існуючий порядок користування будинком не відповідає ідеальним часткам співвласників - на його ідеальну частку припадає 20 кв.м, а в дійсності він користується лише 17 кв.м. Самостійно вони не можуть домовитися про встановлення іншого порядку користування будинком. 
 
Розподіл будинку треба провести за І варіантом експертизи, який передбачає передачу у його власність тих приміщень, якими він вже користується, а також санвузла 1-2 площею 4,80 кв.м. Передбачені таким варіантом розподілу переобладнання в житловому будинку не потребують втручання у несучі конструкції і він згоден виконати їх за власний рахунок. Також згоден виплатити відповідачу грошову компенсацію у сумі 6 052,00 грн за збільшення його частки у праві власності.
 
ОСОБА_1 просив виділити в натурі частку в житловому будинку 
АДРЕСА_1 , виділивши в самостійний об`єкт нерухомого майна та передати у власність наступні приміщення: у житловому будинку літ. «А-1» з їх відповідною нумерацією у технічному паспорті - санвузол № 1-2 площею 4,8 кв.м, передню № 2-1 площею 6,1 кв.м, житлову кімнату № 2-2 площею 8,6 кв.м, кухню № 2-3 площею 3,4 кв.м; та надвірні будівлі, а саме: літню кухню літ. «Г», 1/3 частину сараю літ. «Д», вбиральню літ. «Е», поклавши на нього обов`язок виконання перепланувань, визначених експертом;
 
- припинити право спільної часткової власності на житловий будинок;
 
- визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до варіанта № 1 судової будівельно-технічної експертизи та виділити йому частину земельної ділянки площею 225,0 кв.м з визначенням, що межа між земельними ділянками співвласників має проходити наступним чином: на відстані 5,25 м від домоволодіння АДРЕСА_3 відрізок довжиною 6,36 м; по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1»; від зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1» до кута літньої кухні літ. «Г» відрізок довжиною 3,65 м; по зовнішній стіні літньої кухні 
літ. «Г» та по лінії розподілу сараю літ. «Д» поворот ліворуч відрізок довжиною 13,18 м, що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 7,38 м і 8,62 м.
 
ОСОБА_2 позов не визнала та подала зустрічний позов, в якому з урахуванням уточнень вказувала, що вони с ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку. Розподіл житлового будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою слід провести по ІІ варіанту, який передбачає виділ для співвласників часток із спільної часткової власності у розмірі наближеному до ідеальних часток. При цьому вона згодна сплатити грошову компенсацію за збільшення частки у праві власності. 
 
Заперечувала проти застосування при розподілі І варіанту, запропонованого судовим експертом, як наполягає ОСОБА_1 , бо це призведе до необхідності проведення робіт по демонтажу комунікацій, якими обладнане приміщення 1-2 площею 4,8 кв.м (санвузол).
 
ОСОБА_2 просила:
 
- виділити у власність приміщення у житловому будинку літ. «А- 1» з їх відповідною нумерацію у технічному паспорті на будинок: частину кухні 1-1 площею 7,8 кв.м, санвузол 1-2 площею 4,8 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 
17,7 кв.м, частину кухні 1-1 площею 3,6 кв.м, тамбур І площею 1,2 кв.м, а також надвірні споруди, а саме: сарай літ. «Б», погріб «бп», 2/3 частини сараю 
літ. «Д», поклавши на неї обов`язок виконання перепланувань, визначених експертом;
 
- припинити право спільної часткової власності на житловий будинок;
 
 визначити порядок користування земельною ділянкою згідно 2 варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи, а саме виділити їй частину земельної ділянки площею 375 кв.м, та визначити, що межа земельної ділянки має проходити наступним чином: на відстані 6,25 м від домоволодіння АДРЕСА_3   відрізок довжиною 6,44 м, по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1»; від зовнішньої стіни житлового будинку літ. «А-1» до кута літньої кухні літ. «Г» відрізок довжиною 3,08 м, по зовнішній стіні літньої кухні літ. «Г» та лінії розподілу сараю літ. «Д», від сараю літ. «Д» поворот ліворуч відрізок довжиною 13,39 кв.м, що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 6,64 м та 9,36 м;
 
- перерозподілити долі співвласників відповідно до 2 варіанту експертизи.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
 
Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 25 квітня 
2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.
 
Перерозподілено ідеальні долі співвласників у житловому будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , визначено, що ОСОБА_1 належить на праві власності 35/100 частин домоволодіння замість 3/8 частин, а ОСОБА_2 належить на праві власності 65/100 частин домоволодіння замість 5/8 частин.
 
Виділено в натурі ОСОБА_2 на належні їй 65/100 часток у житловому будинку, який розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 , з майна, яке знаходиться в спільній частковій власності, наступні приміщення: кухню 1-1 площею 11,4 кв.м, санвузол 1-2 площею 4,8 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 17,7 кв.м, тамбур І площею 1,2 кв.м, та наступні будівлі і споруди: сарай літ. «Б», погреб літ. «бп», 2/3 частини сараю літ. «Д».
 
Зобов`язано ОСОБА_2 в сараї літ. «Д» влаштувати перегородку та дверні прорізи, розділивши сарай на дві частини.
 
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 , в зв`язку з виділенням її частки майна в натурі.
 
Виділено в натурі ОСОБА_1 на належні йому 35/100 часток у житловому будинку, який розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 , з майна, яке знаходиться в спільній частковій власності, наступні приміщення: передню 2-1 площею 6,1 кв.м, житлову кімнату 2-2 площею 8,6 кв.м, кухню 2-3 площею 3,4 кв.м, та наступні будівлі і споруди: літню кухню літ. «Г», 1/3 частину сараю літ. «Д», вбиральню літ. «Е».
 
Зобов`язано ОСОБА_1 виконати наступні переобладнання:
 
в приміщенні кухні 2-3 влаштувати санвузол;
 
в зовнішній стіні передньої 2-1 замість дверного прорізу влаштувати віконний проріз;
 
демонтувати перегородку між приміщеннями передньої 2-1 та житлової кімнати 
2-2, організувавши приміщення житлової кімнати площею 14,7 кв.м;
 
в зовнішній стіні житлової кімнати 2-2 влаштувати дверний проріз;
 
добудувати до житлового будинку кухню площею не менше 7,0 кв.м.
 
Виплачено ОСОБА_1 грошову компенсацію в сумі 6 318,00 грн, які сплачені співвласником ОСОБА_2 та знаходяться на рахунку 
№ НОМЕР_1 в ТУ ДСАУ в Харківській області, код 26281249, банк - ДКСУ в м. Києві, МФО 820172 (квитанція № 0.0.968233731.1 від 19 лютого 2018 року).
 
Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований за адресою: 
АДРЕСА_1 , в зв`язку з виділенням його частки майна в натурі.
 
Визначено порядок користування земельною ділянкою площею 600 кв.м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , виділено в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 225,0 кв.м. та виділено в користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 
375,00 кв.м.
 
Межу розподілу прокладено у такий спосіб:
 
на відстані 6,25 м від домоволодіння № НОМЕР_2 відрізок довжиною 6,44 м, 
 
по лінії розподілу житлового будинку літ. «А-1»;
 
від зовнішньої стіни жилого будинку літ. «А-1» до кута літньої кухні літ. «Г» відрізок довжиною 3,08 м;
 
по зовнішній стіні літньої кухні літ. «Г» та по лінії розподілу сараю літ. «Д»;
 
від сараю літ. «Д» поворот ліворуч відрізок довжиною 13,39 м, що розділяє тильну сторону земельної ділянки на відрізки 6,64 м та 9,36 м.
 
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
 
Повернуто ОСОБА_1 суму грошової компенсації в розмірі 6 052,00 грн, сплачену ним по квитанції № 21615938-1 від 15 лютого 2018 року на рахунку 
№ НОМЕР_1 в ТУ ДСАУ в Харківській області, код 26281249, банк - ДКСУ в м. Києві, МФО 820172.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 13,27 грн. на користь держави.
 
Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1 167,49 грн на користь держави.
 
Рішення мотивовано тим, що в обох випадках необхідність проведення дій по переобладнанню приміщень передбачена в тій частині житлового будинку, яку використовує ОСОБА_1 за для можливості утворення житлової кімнати площею 14,7 кв.м. Тому саме у позивача виникає обов`язок виконати роботи з перебудови внутрішніх приміщень у житловому будинку. Згідно з технічним звітом роботи з перебудови внутрішніх приміщень в житловому будинку не передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні мережі системи загального користування.
 
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції 
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 25 квітня 
2018 року скасовано та ухвалено у справі нове судове рішення.
 
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.
 
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що з наданих сторонами відповідей лише вбачається, що перепланування житлового будинку на підставі схеми будівельних робіт, зазначених за варіантом № 1 експертизи - здійснюється без додаткового дозволу (лист-відповідь від 12 грудня 2018 року). Перепланування приміщення житлового будинку згідно з варіантом 2 експертизи передбачає будівництво прибудови площею 7,0 кв.м, згідно чинного законодавства вимагає отримання Будівельного паспорту земельної ділянки чи повідомлення про початок будівельних робіт. Інших документів, які б містили висновки компетентних служб зокрема, погодження встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання, сторонами надано не було. Розподіл будинку без врахування висновків компетентних органів не відповідає вимогам закону.
 
Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги
 
18 квітня 2019 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв?язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
 
Аргументи касаційної скарги зводять до того, що у справі, згідно висновку експертизи, не передбачається втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, а тому дозвільні документи не потребуються.
 
Доводи інших учасників справи
 
Відзив на касаційну скаргу не надійшов.
 
Рух касаційної скарги та матеріалів справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 15 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано матеріали цивільної справи з Люботинського міського суду Харківської області.
 
11 червня 2019 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Ухвалою Верховного Суду від 05 квітня 2021 року справу призначено до судового розгляду. 
 
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ ДРУГОЇ СУДОВОЇ ПАЛАТИ КАСАЦІЙНОГО ЦИВІЛЬНОГО СУДУ 
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1  на постанову Харківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
 
Постанова Харківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року оскаржується в частині відмови у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.
 
В частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділ частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою постанова Харківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року не оскаржується, а тому відповідно до правил частини першої статті 400 ЦПК України судом касаційної інстанції в цій частині в касаційному порядку не переглядається.
 
Фактичні обставини справи
 
Спірний житловий будинок літ. «А-1», за адресою: 
АДРЕСА_1 з прибудовою літ. «А1-1» з надвірними будівлями і спорудами: сарай літ. «Б», погреб літ. «бп», літня кухня літ. «Г», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «Е», вбиральня літ. «Ж», вигрібна яма літ. «Я», огорожі № 3, 5, 7, 10 перебував у власності ОСОБА_3 
 
28 травня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу 3/8 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд.
 
28 квітня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу 5/8 частин спірного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і споруд.
 
Між сторонами виник спір щодо встановлення порядку користування спірним будинком.
 
Ухвалою Люботинського міського суду Харківської області від 02 червня 
2017 року за клопотанням сторін призначено судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої було доручено експертам Харківського НДІСЕ 
ім. заслуженого професора М. С. Бокаріуса.
 
Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10069/22164/22165 від 17 листопада 2017 року, експертом запропоновано два варіанти розподілу домоволодіння з відступом від ідеальних часток співвласників та, відповідно, два варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою, з урахуванням максимальної ізоляції. При цьому в розрахунок не були включені надвірні будівлі і споруди: вбиральня літ. «Ж», вигрібна яма літ. «Я» та огорожі, які фактично були зведені після 28 травня 2014 року, та являють собою особисту власність одного зі співвласників.
 
Так, за першим варіантом розподілу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , пропонується на користь співвласника ОСОБА_1 виділити у житловому будинку такі приміщення: санвузол 1-2 площею 4,8 кв.м, передня 2-1 площею 6,1 кв.м, житлова кімната площею 8,6 кв.м, кухня 2-3 площею 3,4 кв.м, разом з надвірним будівлями: літньою кухнею літ. «Г», 1/3 частиною сараю літ. «Д» і вбиральнею літ. «Е», що в цілому дорівнює 40/100 частинам в праві спільної часткової власності.
 
З цим же варіантом на користь співвласника ОСОБА_2 судовий експерт пропонує виділити у житловому будинку з прибудовою приміщення кухні 1-1 площею 11,4 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 17,7 кв.м, тамбур І площею 
1,2 кв.м разом з надвірними будівлями: сараєм літ. «Б» з погребом літ. «бп» та 2/3 частинами сараю літ. «Д», що в цілому дорівнює 60/100 частинам в праві спільної часткової власності.
 
Відповідно до другого варіанту розподілу житлового будинку, на користь співвласника ОСОБА_1 пропонується виділити у житловому будинку такі приміщення: передня 2-1 площею 6,1 кв.м, житлова кімната площею 8,6 кв.м, кухня 2-3 площею 3,4 кв.м, разом з надвірним будівлями: літньою кухнею літ. «Г», 1/3 частиною сараю літ. «Д» і вбиральнею літ. «Е», що в цілому дорівнює 35/100 частинам в праві спільної часткової власності замість 3/8.
 
При цьому, в користування співвласника ОСОБА_2 за пропозицією судового експерта виділяються у житловому будинку приміщення кухні 1-1 площею 
11,4 кв.м, санвузол 1-2 площею 4,8 кв.м, житлову кімнату 1-5 площею 17,7 кв.м, тамбур І площею 1,2 кв.м, разом з надвірним будівлями: сараєм літ. «Б» з погребом літ. «бп» та 2/3 частинами сараю літ. «Д», що в цілому дорівнює 65/100 частинам в праві спільної часткової власності замість 5/8 часток.
 
Разом з цим, як в І та і в ІІ варіантах висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17 листопада 2017 року № 10069/22164/22165, експертом вказано про необхідність устаткування кожної квартири самостійними системами опалення, електроосвітлення тощо.
 
Експерт також вказав, що переобладнання по запропонованим варіантам необхідно проводити у відповідносі з ДБН А.3.1-5-2016 «Организация строительного производства» та у відповідності до вимог чинного законодавства.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає.
 
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
 
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
 
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. 
 
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
 
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
 
Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
 
Частиною першою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
 
Згідно з частинами другою-третьою статті 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майно, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
 
Відповідно до статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. 
 
Згідно з частиною другою статті 364 ЦК України якщо виділ в натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
 
Статтями 364, 367 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог статті 183 ЦК України.
 
За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна таке питання вирішується судом.
 
Відповідно до статей 183, 367 ЦК України виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.
 
Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. 
 
Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.
 
Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України.
 
Статтею 152 ЖК УРСР передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. 
 
Перепланування (переобладнання) квартир та нежитлових приміщень повинно відповідати проектній документації, будівельним нормам і правилам, Державним будівельним нормам України «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» та виконуватися згідно з Правилами користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572.
 
Згідно з цими Правилами до елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.
 
Переобладнання - улаштування в окремих жилих будинках, квартирах багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переустаткування туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів.
 
Водночас, при поділі нерухомого майна в натурі в разі необхідності його переобладнання та перепланування, до ухвалення рішення суду повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки.
 
Залежно від обставин справи підлягають поданню висновки й інших служб, зокрема погодження для встановлення відокремленого газо-, водо- та енергопостачання.
 
Отже, отримання відповідних документів на переобладнання та перепланування будинку необхідне лише у випадку втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, в іншому випадку дозвільна документація не є необхідною.
 
Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 вересня 
2020 року у справі № 654/2080/17-ц (провадження № 61-3792св19) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2021 року у справі № 361/2430/18-ц (провадження № 61-12338св20).
 
Апеляційний суд, перевіряючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, зазначеного не врахував, не взяв до уваги те, що висновком судової будівельно-технічної експертизи від 17 листопада 2017 року 
№ 10069/22164/22165 не передбачається втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування у зв?язку із чим дозвільні документи не потребуються, а тому зробив передчасний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою.
 
Висновки за результатом розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Оскільки судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, не досліджено та не надано оцінки доказам, наявним в матеріалах справи, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення, постанова Харківського апеляційного суду від 
13 березня 2019 року в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою в силу правил статті 411 ЦПК України підлягає скасування з передачею справи в цій частині на новий розгляд до апеляційного суду.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Постанову Харківського апеляційного суду від 13 березня 2019 року в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна в натурі та визначення порядку користування земельною ділянкою скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська          	
Судді: 	С. Ю. Бурлаков          	
 	В. С. Жданова          	
 	А. Ю. Зайцев          	
 	В. М. Коротун