У Х В А Л А
 
24 травня 2021року
м. Київ
справа № 643/1138/13-к
провадження № 13-80зво21
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді–доповідача  ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,  ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,  ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 
розглянула заяву про самовідвід суддів Великої Палати Верховного Суду (далі – Велика ОСОБА_19 та ОСОБА_7 у провадженні за заявою ОСОБА_20 про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) вироку Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2013 року і
встановила:
Як убачається з матеріалів провадження за заявою, вироком Московського районного суду м. Харкова від 28 лютого 2013 року ОСОБА_20 було засуджено за пунктами 1, 13 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі – КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років. 
Апеляційний суд Харківської області 15 травня 2013 року скасував указаний вирок у частині заходу примусу й ухвалив новий, яким призначив ОСОБА_20 покарання у виді довічного позбавлення волі. Таке рішення Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі – ВССУ) у складі колегії суддів ОСОБА_21 ,   ОСОБА_1 , ОСОБА_7 ухвалою від 10 червня 2014 року залишив без зміни.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) у рішенні від 1 квітня 2021 року в  справі «Фарзієв та інші проти України» (заяви № 63747/14 та 23 інших, у тому числі ОСОБА_20 ) констатував порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) стосовно довічного ув`язнення без перспективи звільнення. ЄСПЛ також постановив, що факт визнання існування порушення становить достатню справедливу сатисфакцію. 
Посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ, ОСОБА_20 звернувся до Великої Палати із заявою про перегляд за виключними обставинами вироку апеляційного суду. На  думку заявника, констатоване порушення Конвенції доводить неправомірність призначеного йому заходу примусу як такого, що суперечить міжнародним стандартам. 
Судді Великої Палати ОСОБА_1 та ОСОБА_7 21 травня 2021 року заявили самовідвід від участі у розгляді заяви ОСОБА_20 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, зважаючи на те, що вони брали участь у справі заявника під час її касаційного перегляду 10 червня 2014 року.
Перевіривши заяву суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та наявні у Верховному Суді матеріали, Велика Палата дійшла висновку про необхідність її задоволення на наступних підставах.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
У силу ч. 1 ст. 80 КПК за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
У заяві суддів ОСОБА_22 , ОСОБА_7 йдеться про неможливість їхньої участі у розгляді заяви ОСОБА_20 , оскільки вони раніше, входячи до складу колегії суддів ВССУ й переглядаючи в касаційному порядку справу заявника (провадження №5-1011км14), визнали справедливим призначене йому покарання у виді довічного позбавлення волі. 
З урахуванням викладеного Велика Палата вважає, що заява про самовідвід підлягає задоволенню з метою уникнення повторної участі суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_7 у розгляді справи та запобігання виникненню у сторін сумніву стосовно об`єктивності, безсторонності й неупередженості суду. 
Такий підхід знайшов своє відображення у практиці ЄСПЛ (наприклад, рішення № 45238/99 від 25 липня 2002 року «Пероте Пелон проти Іспанії»).
На підставі наведеного та керуючись статтями 75, 76 КПК, Велика Палата Верховного Суду,
постановила:
Заяву про самовідвід суддів Великої Палати Верховного Суду  ОСОБА_23 та ОСОБА_7 задовольнити.
Відвести суддів  ОСОБА_24 та ОСОБА_7 від участі у розгляді заяви засудженогоОСОБА_20 про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК вироку Апеляційного суду Харківської області від 15 травня 2013 року.
Провадження № 13-80зво21 передати для визначення судді у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                       ОСОБА_1 а
Судді: 	  ОСОБА_2  ОСОБА_3  ОСОБА_4  ОСОБА_5  ОСОБА_6  ОСОБА_7  ОСОБА_8  ОСОБА_9 	  ОСОБА_10  ОСОБА_11  ОСОБА_12  ОСОБА_13  ОСОБА_14  ОСОБА_15  ОСОБА_16  ОСОБА_17  ОСОБА_18