22-ц/804/1213/21 
                                                                                264/7564/20 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

11 травня 2021 року                                                                                                     місто Маріуполь

   справа № 264/7564/20
   провадження № 22-ц/804/1213/21   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                           судді-доповідача                                        Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                          Баркова В.М., Мальцевої Є.Є., 
                           секретар судового засідання                    Лазаренко Д.Т.,

сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Іванченко А.М. від 15 лютого 2021 року,

в с т а н о в и в:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру і способу стягнення аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що він з відповідачкою є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2016 року з ОСОБА_1 на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 03 грудня 2019 року змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів з твердої грошової суми у розмірі 600 грн на стягнення аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
На теперішній час матеріальне становище позивача ОСОБА_1 змінилось, він офіційно не працевлаштований, заробляє підробітками, що ставить його у скрутне матеріальне становище, стан здоров`я значно погіршився, позивач потребує лікування, власного житла не має, вимушений орендувати житло, у зв`язку із чим він не має можливості сплачувати аліменти на дитину у встановленому судом розмірі. 
Просив змінити розмір та спосіб стягнення аліментів з нього, які були стягнуті рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 03 грудня 2019 року на користь ОСОБА_2 , зі стягнення ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) на стягнення у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів відмовлено.
Суд першої інстанції виходив з того, що з часу ухвалення 03 грудня 2019 року Іллічівським районним судом міста Маріуполя Донецької області рішення щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), не змінились сімейний стан, стан здоров`я, життєві обставин та/або матеріальне становище позивача, які б могли слугувати підставою для зміни розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачем не надано доказів того, що його матеріальне становище не дозволяє йому сплачувати аліменти на користь відповідача у раніше визначеному судом розмірі.
Позивачем не надано суду відомостей про розмір отриманого доходу, наявність чи відсутність зареєстрованого нерухомого та рухомого майна.
Суд першої інстанції не прийняв до уваги посилання позивача на тимчасову відсутність роботи через погіршення стану здоров`я, оскільки це не звільняє позивача від обов`язку утримувати дитину.
Відповідачка ОСОБА_3 не отримує аліментів на дитину, через що існує заборгованість по їх сплаті, позивачка не працює за станом здоров`я, проте, утримує дитину, виховує її, розвиває, навчає, піклується про неї, лікує. Дитина перебуває на «Д» обліках, потребує медичного обстеження та лікування, що також потребує додаткових матеріальних затрат, а добровільно позивач будь-якої матеріальної допомоги на сина не надає, не сплачує аліменти у визначеному судом розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
19 березня 2021 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. 

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що він не відмовляється від свого обов`язку по належному утриманню дитини, починаючи з липня 2019 року щомісячно сплачує аліменти, що підтверджує доданими квитанціями.
Позивач сплачує аліменти щомісячно, проте в розмірі меншому, ніж нараховує державний виконавець, оскільки стан його здоров`я погіршився та він не має постійної роботи, а отже й регулярного та прогнозованого доходу платника аліментів.
Позивач не має у власності нерухомого майна, банківських вкладів, не володіє виключними правами на результати інтелектуальної діяльності, корпоративними правами, тощо.
Суд фактично ухилився від встановлення та дослідження обставин, передбачених ч. 1 ст. 182 СК України, зокрема щодо стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявність чи відсутність у платника рухомого/нерухомого майна тощо.

Аргументи інших учасників справи
06 квітня 2021 року на виконання положень статті 360 ЦПК України відповідачкою ОСОБА_2 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідач просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду без змін, оскільки позивач є працездатною особою, доказів скрутного матеріального становища, зміни сімейного або незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали сплату ним аліментів або були б підставою для зменшення розміру аліментів або зміни способу їх стягнення, суду не надав. 

Рух справи в суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 березня 2021 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Пономарьова О.М. (доповідач), Зайцева С.А., Попова С.А.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 29 березня 2021 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за його апеляційною скаргою на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2021 року.
Ухвалою Донецького апеляційного суду від 05 квітня 2021 року справу призначено до розгляду за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2021 року справу передано на розгляд колегії суддів у складі: Пономарьова О.М. (доповідач), Барков В.М., Мальцева Є.Є.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_1 , виданим виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 74.
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 600 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття. 
Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 03 грудня 2019 року змінено розмір та спосіб стягуваних аліментів, визначений рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 15 квітня 2016 року, з твердої грошової суми у розмірі 600 грн на стягнення аліментів у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру і способу стягнення аліментів,  ОСОБА_1 зазначав, що стан його здоров`я погіршився, що підтверджується медичними документами та висновком лікаря-невропатолога, відповідно до яких у позивача виявлено: МР-ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу попереково-крижового відділу хребта; протрузії дисків L4-L5, L5-S1 з компресією корінців в сегменті  L4-L5; грижі Шморля. Рекомендовано: консультація невролога, спостереження в динаміці. 
Відповідно до виписки з медичної картки дитини ОСОБА_3 , складеної лікарем ЦПМСД № 1 м. Маріуполя амбулаторія № 4, дитина перебуває на «Д» обліку у ортопеда-травматолога з діагнозом: плоско-вальгусна деформація стоп; у кардіолога з діагнозом: диспластична кардіопатія. Раз на рік рекомендовано проходити санаторно-курортне лікування в санаторії ім. Крупської. У жовтні 2020 року дитина хворіла, діагноз: реактивний артрит, проводились медичні обстеження, призначалось медичне лікування. Рекомендовано проходити санаторно-курортне лікування в санаторії ім. Крупської.
У зв`язку із хворобою у листопаді 2020 року дитина проходила медичне ультразвукове обстеження колінних суглобів, здавала аналізи на ревмопроби, аналіз крові загальний + лейкоцитарний, що підтверджується медичними довідками та виписками. 
Суд встановив, що стан здоров`я відповідачки також погіршився, що підтверджується висновком медичного обстеження МРТ попереково-крижового відділу хребта, відповідно до якого у відповідачки виявлено: МР-ознаки остеохондрозу, спондилоартрозу поперечного відділу хребта; протрузії міжхребтових дисків L2-L3, L3-L4, L4-L5, L5-S1; вузли Шморля в тілах хребтів L1,L2; еностоз в тілі L5 хребта; описаний очаг в міжхребтовому диску L2-L3 може бути обумовлений кальцінатом або вакуум – феноменом. 
Відповідно до довідки директора КЗ «Маріупольська музична школа № 4» дитина ОСОБА_4 навчається в музичній школі по класу баяну з 01 жовтня 2019 року та щомісячно вносить плату за навчання в сумі 200 грн. 
Відповідно до розрахунку боргу по аліментам, який проведений старшим державним виконавцем Кальміуського відділу державної виконавчої служби м. Маріуполь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), станом на 01 січня 2021 року розмір заборгованості по аліментам у ОСОБА_1 складає 34 963,49 грн.

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з положеннями статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_2 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення без змін рішення суду першої інстанції, а апеляційної скарги ОСОБА_1 - без задоволення, з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Апеляційний суд вважає, що судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх заміняють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
У відповідності до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом».
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що за позовом платника аліментів може бути зменшено раніше встановлений розмір аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, зокрема, зміни матеріального або сімейного стану, погіршення здоров`я, тоді як право вимагати зміни способу присудження аліментів має лише одержувач аліментів.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, виклавши правову позицію в постанові від 24 лютого 2020 року у справі № 539/3532/18.
ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, вказав як підставу для зміну розміру та способу стягнення аліментів зміну його майнового становища, а саме: відсутність постійного щомісячного доходу, а також необхідність наймати житло та погіршення стану здоров`я. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі 2 000 грн позивач визначив, виходячи з своїх майнових можливостей.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлено прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня 2021 року – 2 395 грн; із 1 липня 2021 року – 2 510 грн; із 1 грудня 2021 року – 2 618 грн.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції на підставі доказів, поданих сторонами, що були належним чином оцінені, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено погіршення його майнового стану, оскільки позивач не є інвалідом, має можливість працювати та отримувати регулярний дохід.
Отже, враховуючи, що Сімейний кодекс України вказує на можливість зміни способу стягнення аліментів лише на вимогу одержувача аліментів, а ОСОБА_2 заперечує проти зміни способу стягнення аліментів, встановлених рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 03 грудня 2019 року, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та скасування рішення суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в позовній заяві, що була предметом дослідження в судовому засіданні, та не спростовують обгрунтованих та правильних висновків суду.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Щодо розподілу судових витрат
Відповідно до положень частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення, питання про розподіл судових витрат апеляційний суд не вирішує.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст. 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Повний текст постанови складено 12 травня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                   О.М. Пономарьова

Судді                                                                                                      В.М. Барков

                                                                                                                Є.Є. Мальцева