Справа № 408/3499/20-ц 
Провадження № 22-ц/810/405/21 

ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року        Луганський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                        Назарової М.В.,
суддів:                        Кострицького В.В., Стахової Н.В.,
за участю секретаря Сінько А.І.,
учасники справи: позивач – ОСОБА_1 , відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в м. Сєвєродонецьку в порядку спрощеного провадження 
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 31 березня 2021 року, постановлену Марківським районним судом у складі: судді Шкирі В.М. в приміщенні того ж суду, 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди,

                               в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди, який мотивувала тим, що у восени 2017 року до позивачки звернулась відповідачка ОСОБА_2 з проханням продати їй холодильник « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який був раніше у використанні.
З усного договору між ними погодились на угоду про купівлю-продаж холодильника за 2000 гривень. Відповідачка із сином забрали холодильник у позивачки та повідомили, що у відповідачки наразі немає оговореної суми, тому відповідачка просила про відстрочку до отримання зарплати, на що позивачка як давня знайома погодилася.
На теперішній час відповідачка з неї не розрахувалася.
Окрім матеріальної шкоди у зв`язку з виниклими обставинами відповідачкою позивачці було завдано моральної шкоди, оскільки вона є інвалідом 2-й групи довічно і раз на рік проходить обов`язкове лікування як інвалід, її самопочуття кожен день погіршується, відповідач, якій вона довіряла, підвела її, що її морально зламало. Дані події призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: порушення сну, швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, емоційна напруга, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Позивачка вимушена проходити лікування, витерплювати болісні лікування та діагностичні процедури, отримувати неприємне медикаментозне лікування. Дана ситуація потягла за собою нераціональне витрачення життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.
Тому позивачка просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2000 гривень та моральну шкоду в розмірі 500000 гривень.
Ухвалою Марківського районного суду Луганської області від 31 березня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди залишено без розгляду на підставі ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка 31.03.2021 повторно не з`явилася до суду без поважної причини та не надала заяви про розгляд справи за її відсутності.
В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 просить ухвалу суду про залишення без розгляду її позову скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на запровадження на території України карантину та те, що позивачка є особою похилого віку (1950 року народження - 71 рік) та відноситься до групи осіб з підвищеними ризиками щодо можливості захворювання на COVID-19, та вказує, що зверталася до суду з заявою про розгляд без її участі двічі, проте простою кореспонденцією, через що не може довести ці факти.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2021 року визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Назарову М.В., склад колегії суддів – Кострицького В.В., Стахової Н.В.,
Апеляційне провадження по справі відкрито 26 квітня 2021 року, ухвалою суду від 24 травня 2021 року справу призначено до апеляційного розгляду на 10 червня 2021 року о 10-45 год.
В судове засіданні сторони, інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Закриття провадження у справі — це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду.
Підстави для закриття провадження у справі є вичерпними та визначені ст. 255 ЦПК України.
Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб по вирішення спору.
Вказані висновки про застосування відповідної норми права (п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК) неодноразово робив Верховний Суд, зокрема, у своїх постановах від 02.09.2020 у справі № 417/7171/19, від 08.04.2020 у справі № 910/16868/19, від 12.08.2020 у справі № 347/2115/17, від 10.06.2020 у справі № 366/2099/17, у постанові ВС від 04.05.2020 у справі № 153/1368/17, від 27.05.2020 у справі № 761/35475/18, у постанові ВС від 13.05.2020 у справі № 265/4455/19, і вони є обов`язковими для суду у відповідності до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Згідно Державного реєстру судових рішень, до якого у апеляційного суду наявний повний доступ, Міловським районним судом Луцганської області 26 травня 2020 року було прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди, яке було залишено без змін Постановою Луганського апеляційного суду від 22 липня 2020 року у справі № 408/3964/19-ц.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд у справі № 408/3964/19-ц виходив із того, що позивач не надав належних та допустимих доказів про існування в неї холодильника, якими є документи, які б вказували на його рік випуску, модель, вартість на час його придбання, не підтверджено вчинення усного правочину між нею та відповідачем, який би свідчив про суму розрахунку за товар, термін розрахунку, час укладення договору, який оформляється квитанцією, товарним чи касовим чеками, квитком, талоном або іншими документами.
Предметом спору у справі № 408/3964/19-ц було стягнення з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 відшкодування завданих відповідачкою збитків у розмірі 2000 грн внаслідок невиконання усної угоди, укладеної між сторонами восени 2017 року, купівлі-продажу холодильнику « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який був у вжитку, та стягнення завданої у зв`язку із невиконанням відповідачкою вказаної угоди моральної шкоди, що полягала у тому, що позивачка як інвалід 2-ї групи довічно має проходити щороку курс лікування, погіршенням кожного дня її самопочуття, і що людина, якій вона довіряла, підвела її, що морально зламало позивачку; дані події призвели до появи негативних психоматичних та психоемоційних змін, порушення сну, втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, нервозність, дратівливість, чутливість, реакції замикання, невпевненості в собі тощо, що потягло за собою нераціональне витрачення життєвого часу, обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, яку позивачкою з урахуванням наведених обставин оцінено у 33000 грн.
Аналіз змісту позовної заяви по розглядуваній справі № 408/3499/20-ц свідчить про тотожність вказаних позовів, оскільки спір між тими ж сторонами з того ж предмету і з тих самих підстав.
Вказаний спір вже був вирішений судом в частині відшкодування збитків у розмірі 2000 грн заочним рішенням Міловського районного суду Луганської області від 26 травня 2020 року, яке набрало законної сили.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Оскільки залишення позову без розгляду є формою закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, то наведене є підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду в частині позовних вимог про відшкодування збитків та закриттю провадження в цій частині на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.
Натомість, предмет позову як матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення, - в частині стягнення моральної шкоди збігається частково із предметом у справі № 409/3964/19-ц, оскільки ОСОБА_1 заявлено про стягнення з ОСОБА_2 500.000 грн, що не є тотожнім позову у теперішній справі.
Отже, не можна вважати, що між сторонами вже був вирішений спір про той самий предмет.
Тому, переглядаючи ухвалу суду про залишення позову без розгляду в наведеній частині, колегія суддів не знаходить підстав для скасування ухвали за доводами апеляційної скарги, які спростовані матеріалами справи та правильно взяті судом до уваги під час постановлення ухвали про залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи в судові засідання, призначені на 9-ту 17 березня 2021 року та 14-ту 31 березня 2021 року - 04 березня 2021 року та 20 березня 2021 року відповідно.
Заяв про розгляд справи про її відсутність не подавала, відсутнє прохання про розгляд справи за її відсутності і в позовній заяві.
Суд у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив суду про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Отже, за таких обставин суд вчинив правильну процесуальну дію та залишив позов ОСОБА_1 без розгляду, а доводи апеляційної скарги про загальну незгоду позивачки із вказаною процесуальною дією не обґрунтовані жодним доказом, який би свідчив про порушення прав позивачки.
Посилання в скарзі на пандемію як підставу для нез`явлення до суду також не заслуговує на увагу, оскільки вказане не позбавляє позивачку брати участь у судових засіданнях в режимі відео конференції, а крім того, законом врегульовано розгляд справи за відсутності сторони, чим ОСОБА_1 також могла скористатися у належний спосіб.
У відповідності до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому в частині залишення позову ОСОБА_1 позову до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 255, 367, 374, 377, 379 ЦПК України, апеляційний суд

                        п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Марківського районного суду Луганської області від 31 березня 2021 року в частині залишення без розгляду позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків скасувати та закрити провадження у справі в цій частині.
В іншій оскаржуваній частині ухвалу суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Дата складення повного тексту постанови – 14 червня 2021 року.

Головуючий

Судді: