КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №355/1458/20                                                         Суддя 1 інстанції - Рудюк О.Ю.
Провадження № 33/824/1775/2021                                    Доповідач-суддя  Матвієнко Ю.О.                                                                                             
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП                                                                                     
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М         У К Р А Ї Н И
      09 квітня 2021 року суддя судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду Матвієнко Ю.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Бодюка Віталія Адамовича в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення правопорушення, передбаченого  ч. 1 ст. 130 КУпАП ,
В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 600 (шестисот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 10 200 (десять тисяч двісті) грн. в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто зі  ОСОБА_1  судовий збір в розмірі 454 грн. 00 коп. на користь держави. 
Постановою суду встановлено, що ОСОБА_1 22 листопада 2020 року о 18 год. 40 хв. керував автомобілем OPEL, д.н.з. НОМЕР_1 , на МОЗ Київ-Харків 55 км. з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, порушення координації рухів), пройти у встановленому законом порядку на місці чи в медичному закладі огляд для визначення стану сп`яніння у присутності двох свідків відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України.
Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції, адвокат Бодюк В.А. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року та прийняти нову постанову про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Крім того, адвокат просив поновити строк на апеляційне оскарження, пропущений з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 в судовому засіданні присутній не був, а копію постанови суду отримав поштою лише 02.03.2021 року.
Обгрунтовуючи скаргу, адвокат посилався на те, що суддею суду першої інстанції при судовому розгляді справи порушено право на захист ОСОБА_1 , оскільки в день слухання справи він перебував на лікарняному, про що до суду було направлено відповідне клопотання про перенесення розгляду справи з доказами поважності причин неможливості прибути на призначений час. ОСОБА_1 мав намір разом з адвокатом приймати участь у слуханні справи, висловити свою позицію щодо невинуватості, користуватися процесуальними правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. При цьому судом безпідставно зазначено в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_1 разом з захисником у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про день, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Вказане свідчить про те, що судом першої інстанції проігноровано клопотання про перенесення розгляду справи від 19 лютого 2021 року, надіслане на адресу суду, та не враховано поважність причин відкладення судового розгляду. 
Також, ОСОБА_2 посилався на те, що на час подання та розгляду апеляційної скарги на постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності закінчився строк накладення адміністративного стягнення, оскільки саме правопорушення було вчинено 22.11.2020 року, що зафіксовано протоколом, а строк накладення адміністративного стягнення згідно вимог ч.2 ст. 38 КУпАП складає 3 місяці і закінчується у відповідний день останнього місяця строку. Дані обставини є підставою до закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП.  
Заслухавши доповідь судді, пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши відеозапис з нагрудної камери працівника поліції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, права на апеляційне оскарження, а також з огляду на викладені в апеляційній скарзі обставини, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, як такий, що пропущений з поважних причин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували наведені апелянтом підстави.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 вказаних вимог закону дотримався в повному обсязі, з`ясував всі обставини, дослідив і належним чином оцінив всі докази та дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених у постанові суду.
Так, зібраними у справі доказами є: протокол про адміністративне правопорушення ДПР18 № 332871 від 22.11.2020 року (а.с.2), письмові пояснення свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.4-5), диск з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с.11), письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння (а.с.6), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.7).
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність особи настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так само за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також за відмову осіб, які керують транспортними засобами від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто, диспозицією ч. 1 статті 130 КУпАП охоплюються одразу три склади адміністративного правопорушення: по-перше, керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє, відмова водія від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Кожен склад складає окреме правопорушення. При цьому об`єктивна сторона останнього полягає саме у відмові від проходження зазначеного огляду.
Відповідно до п. 6 розділу 10 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, затвердженому Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року № 1395 у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння  поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Таким чином, як вбачається з матеріалів адміністративної справи, винуватість особи, що притягується до адміністративної відповідальності, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, повністю доведена, у розумінні ст. 251 КУпАП належними та допустимими доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення ДПР18 № 332871 від 22.11.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які засвідчили, що в їхній присутності ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, диском з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, при перегляді якого підтверджується факт відмови ОСОБА_1 в присутності двох свідків від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, письмовим направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного сп`яніння та актом огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у яких зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що суддею порушено право ОСОБА_1 на захист у зв`язку із розглядом справи за його відсутності за наявності клопотання про перенесення розгляду справи, законності та обґрунтованості висновків суду не спростовують, оскільки з матеріалів справи вбачається, що розгляд справи судом першої інстанції був призначений на 22.02.2021 року на 11 год. 50 хв. Про дату, час та місце розгляду справи ОСОБА_1 був повідомлений завчасно - шляхом направлення 15.02.2021 року судової повістки на адресу, яку він вказав при складанні протоколу (а.с.38). Крім того, 15.02.2021 року про дату, час та місце розгляду справи телефонограмою також було повідомлено захисника ОСОБА_1 - адвоката Бодюка В.А. (а.с.37).
На розгляд вказаної справи ОСОБА_1 не з`явився, надіславши суду шляхом направлення на електронну адресу суду клопотання про перенесення розгляду справи. Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що дане клопотання суддею було отримане 22.02.2021 року о 12 год. 25 хв., тобто вже після розгляду справи та винесення постанови відносно ОСОБА_1 , про що свідчить відповідна відмітка на клопотанні (а.с.42).
Враховуючи викладені обставини, доводи скарги про те, що судом було проігноровано клопотання про перенесення розгляду справи, є необгрунтованими, оскільки дане клопотання у судді на час розгляду ним справи було відсутнє.
Крім того, ОСОБА_1 особисто з`явився до апеляційного суду у судове засідання по розгляду його апеляційної скарги, під час якого повністю реалізував своє право на надання пояснень з приводу вчиненого ним адміністративного правопорушення. 
Апеляційний суд вказує на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватись від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом для прискорення процедури слухання.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначені обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягується до адміністративної відповідальності протягом всього розгляду справи в суді першої інстанції, дозволили суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без його участі.
Необгрунтованими є і доводи скарги про закриття провадження у справі у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, що, зокрема, вбачається з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій і четвертій цієї статті.
З матеріалів справи вбачається, що правопорушення ОСОБА_1 було вчинене 22.11.2020 року, що підтверджується протоколом, а постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена судом 22.02.2021 року, тобто в межах тримісячного строку, визначеного ч. 2 ст. 38 КУпАП.
При цьому посилання у апеляційній скарзі на закінчення строку, визначеного ч. 2 ст. 38 КУпАП, на час подання апеляційної скарги та її розгляду апеляційним судом, не мають юридичного значення, оскільки адміністративне стягнення накладено суддею суду першої інстанції з дотриманням порядку і в межах визначеного законом тримісячного строку.  
Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наведених доказів та викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст.279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнав, підтвердивши при цьому, що він відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що судом першої інстанції було в повному обсязі досліджено надані матеріали та прийнято законне і обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1  ст. 130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були б підставами для її скасування та закриття провадження у справі, як про те ставилось питання в апеляційній скарзі, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, вважаю, що постанова судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року є законною та обґрунтованою, а апеляційна скарга захисника Бодюка В.А. в інтересах ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
П О С Т А Н О В И В : 
 
Поновити адвокату Бодюку Віталію Адамовичу в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року.
 
Апеляційну скаргу адвоката Бодюка Віталія Адамовича в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 лютого 2021 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили негайно, є остаточною та оскарженню не підлягає.  

   Суддя  
   Київського апеляційного суду                                                       Ю.О.Матвієнко