ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2021 р. 	Справа № 480/9528/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Кононенко З.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 20.01.21 року у справі № 480/9528/20
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області                      
про визнання дій незаконними та стягнення державної соціальної допомоги,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якому просила суд визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області незаконними щодо зменшення виплати соціальної допомоги відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», стягнувши на користь позивача недоплачену державну соціальну допомогу за період з 2011 по 2019 рік в розмірі 26967,24 грн.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 480/9528/20 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій незаконними та стягнення державної соціальної допомоги відмовлено.
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 480/9528/20 скасувати та прийняти нове рішення, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 має статус дитини війни відповідно до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком (а.с.5).
На звернення ОСОБА_1 про проведення перерахунку соціальної допомоги, листом від 27.10.2020 р. № 6668-6937/Б-02/8-1800/20 Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повідомило, що соціальна допомога виплачувалася відповідно до вимог Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 № 2195-ІV (зі змінами, далі - Закон № 2195-ІV) та постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №530 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" (а.с.6). 
Разом з цим, стверджуючи, що розмір відповідної надбавки мав становити 30% мінімальної пенсії за віком, позивач звернулась до суду з позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, здійснюючи нарахування та виплату надбавок до пенсії у визначеному Кабінетом Міністрів Україні розмірі, діяв на підставі, у межах повноважень та згідно з чинним законодавством України. Відповідач не мав правових підстав для застосування до спірних відносин положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", в редакції на час його прийняття, норми яких на теперішній час існують та діють в іншій редакції закону, та у інший спосіб регулюють спірні відносини.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Частиною 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
У відповідності до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" від 18.11.2004 №2195-ІV (далі - Закон №2195-ІV), дитина війни - це особа, яка є громадянином України та якій на час закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років.
Згідно зі ст. 6 Закону №2195-ІV (в редакції, чинній на час прийняття Закону) дітям війни пенсії або щомісячне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість неї, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» фінансове забезпечення державних соціальних гарантій, передбачених цим Законом, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.
Відповідно до пп. 2 п. 41 розд. ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Такий розмір встановлений ч. 4 ст. 14 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і складає 10 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 № 10-рп положення п. 41 розд. ІІ Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" визнано неконституційним і воно втратило чинність з дня ухвалення зазначеного рішення.
Постановою Кабінету Міністрів України № 530 від 28.05.2008 "Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян" виплату підвищення дітям війни з 01.10.2008 р. по 31.12.2011 р. було передбачено у розмірі 49,80 грн.
Пунктом 7 Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2011 рік" № 3491-VI від 14.06.2011 встановлено, що у 2011 році норми і положення статті 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.
На виконання вищевказаного Закону прийнято постанову Кабінету Міністрів України №745 від 06.07.2011, пунктом 6 якої встановлено, що дітям війни до пенсії, або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі 49,80 грн. Вказана постанова набрала чинності з 23.07.2011 р.
З 01.11.2011 р. надбавка дітям війни проводиться у відповідності до розмірів, визначених Кабінетом Міністрів України (з 01.11.2011 по 31.12.2011 - 49,80 грн., з 01.01.2012 - в розмірі 7% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, з 01.04.2014 - 66,43 грн.).
Разом з тим, Законом України від 28.12.2014 № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", який набув чинності з 01 січня 2015 року, внесено зміни до Закону України "Про соціальний захист дітей війни", та частина перша ст. 6 викладена у наступній редакції: "Дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України".
Зі змісту вказаної норми встановлено, що законодавець уповноважив саме Кабінет Міністрів України визначати порядок обчислення та розмір підвищення, яке виплачується дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту") до пенсії.
Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення" дітям війни (крім тих, на яких поширюється дія Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" і "Про жертви нацистських переслідувань") до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, підвищення, встановлене статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", провадиться у розмірі 66,43 гривні. 
Отже, виплата позивачу підвищення до пенсії як дитині війни проводилась у розмірі, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381 "Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення".
Додатково колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.3 ст.116 Конституції України Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.
Рішеннями Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 та від 25.01.2012 № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.
На час виникнення спірних правовідносин постанова Кабінету Міністрів України від 28.12.2011 №1381, із змінами та доповненнями, є чинною та не скасованою, а тому підлягає застосуванню відповідачем, як суб`єктом владних повноважень.
Таким чином, у спірний період відсутні правові підстави для виплати підвищення до пенсії в іншому розмірі, ніж це передбачено діючими нормами законодавства.
Крім того колегія суддів відмічає, що зміни в редакції Закону України "Про соціальний захист дітей війни", які набули чинності з 01.01.2015, не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому підлягають застосуванню.
На залежність розмірів соціальних виплат і соціальних послуг від фінансових можливостей держави Конституційний Суд України зазначав й у своїх рішеннях від 19 червня 2001 року № 9-рп/2001 та від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008.
Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.
Тобто, встановлення розміру щомісячної соціальної виплати дітям війни Кабінетом Міністрів України не суперечить положенням законодавства.
Аналогічні правові висновки Верховного Суду викладено у постановах від 13.02.2018 у справі №308/12874/16-а, від 20.03.2018 у справі №466/1072/15-а, від 17.07.2018 у справі №602/58/17.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про визнання дії відповідача незаконними щодо зменшення виплати соціальної допомоги відповідно до статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» та стягнення на користь позивача недоплачену державну соціальну допомогу за період з 2011 по 2019 рік в розмірі 26967,24 грн є такими, що не підлягають задоволенню.   
Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 480/9528/20 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 у справі № 480/9528/20 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    З.О. Кононенко