П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 квітня 2021 р.	м. Одеса	Справа № 540/1579/20	
Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Херсон;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
20.10.2020 року;
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.
            П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Димерлія О.О.
                                                            – Танасогло Т.М.
   
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року по справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо не прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу в сумі 97837,5 грн., що виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 02.12.2015 року №0007071703, №0007081703;
зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу у сумі 97837,5 грн., що виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 02.12.2015 року №0007071703, №0007081703.
В обґрунтування позову зазначено, що згідно даних особового рахунку платника податків за позивачем рахується податковий борг, нарахований на підставі податкових повідомлень-рішень від 02.12.2015 року №0007071703, №0007081703. Зазначена заборгованість в силу положень ст.ст. 14, 57 Податкового кодексу України є безнадійним податковим боргом. Контролюючий орган не вчиняє дії щодо списання вказаного податкового боргу, як це передбачено положеннями ст. 101 Податкового кодексу України та Порядку від 10.10.2013 року №577, і наведені обставини свідчать про допущення відповідачем протиправної бездіяльності. У зв`язку із чим, позивач вимушений звернутись до суду із позовом та ставити питання про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити ці дії в судовому порядку.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що за правилами положень п. 56.18 ст. 56, п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі оскарження платником в судовому порядку грошового зобов`язання, таке зобов`язання не може вважатися узгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З огляду на те, що грошове зобов`язання, визначене на підставі відповідних податкових повідомлень-рішень, набуло статусу узгодженого з дня набрання відповідним судовим рішенням законної сили, і на момент виникнення спірних правовідносин строк, передбачений приписами п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України, стосовно стягнення боргу з моменту його узгодження не сплинув, суд першої інстанції дійшов висновку, що податковий борг не є безнадійним у розумінні приписів ст. 101 Податкового кодексу України, а отже позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
В апеляційній скарзі Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково не враховано, що зобов`язання, нараховані на підставі податкових повідомлень-рішень, відповідно до положень ст. 102 Податкового кодексу України вважаються узгодженими з 2019 року. Оскарження позивачем в 2018 році у судовому порядку рішень контролюючого органу та залишення позову без розгляду за заявою позивача не впливає на переривання строку, протягом якого відбувається узгодженість зобов`язань. Контролюючим органом не вжито заходів, передбачених нормами ст. 101 Податкового кодексу України та положень Порядку від 10.10.2013 року №577, щодо списання безнадійної заборгованості, вчиняються дії стосовно погашення податкового боргу поза межами установлених строків, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та наявність безумовних обставин для задоволення адміністративного позову у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі посилається на необґрунтованість вимог апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність правових підстав для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, позивач з грудня 2005 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем та перебуває на обліку платника податків в Головному управлінні ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.
02.12.2015 року Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області на підставі акту перевірки від 25.01.2016 року №15/ФОП/21-22-10-04-06 винесено:
податкове повідомлення-рішення №0007071703, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 64 885 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 32 442,5 грн.;
податкове повідомлення-рішення №0007081703, яким позивачу нараховано штрафні (фінансові) санкції у сумі 510 грн.
Згідно корінців до податкових повідомлень-рішень вказані рішення одержані позивачем 03.12.2015 року.
03.04.2020 року Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі винесено податкову вимогу форми «Ф» №5274-10 про сплату позивачем боргу у сумі 98 066,74 грн.
17.04.2020 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до контролюючого органу із заявою, в якій, з огляду на сплив терміну, встановленого п. 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України, просив списати податковий борг у сумі 97 837,5 грн., що рахується згідно податковим повідомленням-рішенням від 02.12.2015 року №0007071703, №0007081703; скасувати податкову вимогу від 03.04.2020 року №5274-10 та рішення №5274-10 про опис майна у податкову заставу.
Розглянувши вказану заяву, Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відмовило у задоволенні вимог позивача, про що повідомило листом від 29.05.2020 року №2060/ФОП/21-22-10-09-02.
Так, у відповідь Управління зазначило, що згідно інтегрованих карток платника податків за ОСОБА_2 станом на 26.05.2020 року обліковується податковий борг по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 97 556,74 грн.
Податковий борг виник з 13.03.2020 року за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, а саме:
податкового повідомлення-рішення від 20.02.2020 року №0000443304 на суму 229,24 грн. згідно акту перевірки від 23.01.2020 року №33/21-22-33-04/ НОМЕР_1 ;
поновленого у поточному році 01.04.2020 року податкового повідомлення-рішення від 27.08.2018 року №0007071703 на суму 97  327,5 грн. згідно акту перевірки №922/21-03-17-03/ НОМЕР_1 по рішенню Херсонського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року по справі №821/995/18.
Управління зазначило, що на підставі таких даних в інформаційно-телекомунікаційних системах контролюючих органів сформовано податкову вимогу від 03.04.2020 року №5274-10 та прийнято рішення про опис майна у податкову заставу від 03.04.2020 року №5274-10.
Також, Управлінням повідомлено, що, оскільки рішення Херсонського окружного адміністративного суду по справі №821/995/18 набрало законної сили 27.08.2018 року, поновлений в інтегрованих картках податковий борг по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у сумі 97 327,5 грн. до завершення судового провадження вважається неузгодженим.
Враховуючи викладене, Управління зазначило, що на теперішній час у контролюючого органу відсутні законні підстави щодо списання податкового боргу.
Не погоджуючись із висновками відповідача, посилаючись на протиправну бездіяльність контролюючого органу щодо списання безнадійної заборгованості, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п.п. 54.1, 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо:
платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством;
дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках;
згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;
дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом;
результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.
За правилами п.п. 56.1, 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
З урахуванням строків давності, визначених  статтею 102  цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
Згідно із абз. 4 п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент винесення податкових повідомлень-рішень) при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Вказані приписи абз. 4 п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України кореспондуються із положеннями Податкового кодексу України в редакції, яка діє на момент виникнення спірних правовідносин, за якими при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Пунктом 56.21 ст. 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
Пеня та штрафні санкції, нараховані на суму грошового зобов`язання (її частку), скасовану за результатами адміністративного чи судового оскарження, також підлягають скасуванню, а якщо такі пеня та санкції були сплачені, вони підлягають зарахуванню в рахунок погашення податкового боргу, грошових зобов`язань або поверненню в порядку, встановленому статтею 43 цього Кодексу.
Згідно із п. 58.1 ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до  статті 54  цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;
завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до  розділу V  цього Кодексу;
заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у  податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
За правилами п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на момент направлення податкових повідомлень-рішень) податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.
Згідно із п.п. 59.1, 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Слід зазначити, що відповідно до п.п. 102.1, 102.4 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.
У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
У разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Апеляційний суд враховує, що за визначеннями, наведеними у п.п. 14.1.39, 14.1.175 ст. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що застосування строків давності, визначених ст. 102 Податкового кодексу України, поширюється як на випадки оскарження платником в суді податкового повідомлення-рішення так і на процедуру стягнення відповідного зобов`язання.
Відповідно, вимоги контролюючого органу, пов`язані зі стягненням податкового боргу з платників податків, можуть бути реалізовані протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу.
При цьому, податковим законодавством розрізняються строки, протягом яких податковий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків, і строк, протягом якого може бути стягнуто податковий борг.
Строки для визначення грошових зобов`язань контролюючим органом і для стягнення податкового боргу обчислюються окремо. При цьому, строк для стягнення податкового боргу починає свій перебіг з дня виникнення податкового боргу, в той час як строк для визначення грошового зобов`язання контролюючим органом відлічується з дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.
Визначене контролюючим органом грошове зобов`язання (незалежно від того, на який з 1095 днів припаде відповідне визначення) в разі його несплати платником податків набуде статусу податкового боргу. З дня виникнення податкового боргу починається відлік строку тривалістю 1095 днів для звернення податкового органу до суду з вимогою, пов`язаною зі стягненням такого боргу.
Під час вирішення спору по суті, судом першої інстанції вірно враховано, що податкові зобов`язання згідно податкових повідомлень-рішень, по яким ставиться питання щодо визнання безнадійною заборгованістю за цим позовом, позивачем у межах строків, передбачених ст. 102 Податкового кодексу України, оскаржено в судовому порядку.
Водночас, як свідчать обставини справи та не заперечується сторонами до звернення позивача із відповідним позовом про оскарження податкових повідомлень-рішень вказані зобов`язання не були погашені платником у встановлений 10-денний термін, контролюючим органом не були пред`явлені вимоги про сплату боргу, у тому числі – щодо примусового стягнення нарахованих зобов`язань.
Колегія суддів зазначає, що з моменту закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання, що в даному випадку припадає на 13.12.2015 року, відповідно до положень п.п. 59.1, 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України контролюючий орган мав надіслати платнику податкову вимогу, а отже реалізувати стягнення несплаченого боргу протягом 1095 днів.
Отже, граничний строк пред`явлення контролюючим органом вимог, пов`язаних зі стягненням податкового боргу з платника податків, з урахуванням положень ст. 102 Податкового кодексу України, припадає на 13.12.2018 року.
З моменту винесення ухвали Херсонського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року по справі №821/995/18 та набранням цим судовим рішення законної сили, у контролюючого органу новий строк, передбачений ст. 102 Податкового кодексу України, не виникає.
Відповідно до п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
За правилами, наведеними у п. 101.2 вказаної статті Податкового кодексу України під терміном "безнадійний" розуміється, у тому числі, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.
Приписи п. 101.1 ст. 101 Податкового кодексу України кореспондуються із визначенням, наведеним у п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, згідно яких безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, а саме заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Разом з цим, відповідно до п.п. 101.4, 101.5 ст. 101 Податкового кодексу України органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу.
Контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Зокрема, виходячи зі змісту спірних правовідносин, п.п. 3.1, 3.2 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року №577, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, у тому числі, у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу), - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.
Прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу врегульовано Розділом IV Порядку від 10.10.2013 року №577.
Так, відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Порядку від 10.10.2013 року №577 у випадках, передбачених підпунктом 4 пункту 2.1 розділу II  цього Порядку, платник податків звертається до органу доходів і зборів за місцем обліку безнадійного податкового боргу та/або за місцем обліку такого платника з письмовою заявою, в якій зазначаються суми податків та зборів, що підлягають списанню.
До заяви обов`язково додаються документи, зазначені в підпункті 4 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, які підтверджують, що податковий борг вважається безнадійним.
За результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.
Рішення про списання безнадійного податкового боргу складається у двох примірниках: перший - для платника податків, другий - для органу доходів і зборів.
Згідно із п. 4.3 Порядку від 10.10.2013 року №577 в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.
Пунктами п.п. 4.4, 4.5 Порядку від 10.10.2013 року №577 передбачено, що структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал.
Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Враховуючи викладене, оскільки нараховані позивачу зобов`язання у розумінні норм податкового законодавства вважаються безнадійним податковим боргом, контролюючим органом у визначеному порядку не вчинено дій щодо списання цієї заборгованості, колегія суддів вбачає всі правові підстави для визнання такої бездіяльності відповідача протиправною із зобов`язанням суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії в судовому порядку.
З огляду на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи не надано належної оцінки нормам законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2020 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі щодо не прийняття рішення про списання безнадійного податкового боргу в сумі 97837,5 грн., що виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 02.12.2015 року №0007071703, №0007081703.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу у сумі 97837,5 грн., що виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 02.12.2015 року №0007071703, №0007081703.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        О.О. Димерлій  
                                                                                                             
                                                                                                            Т.М. Танасогло