ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року	Львів	Справа № 308/9519/20 пров. № А/857/8261/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:                                        Гуляка В.В.
суддів:                                                              Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.
за участі секретаря судового засідання:           Вовк А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, 
на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2021 року (суддя – Малюк В.М., час ухвалення – 13:22 год, місце ухвалення – м.Ужгород, дата складання повного тексту – 09.03.2021р.), 
в адміністративній справі № 308/9519/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області,
про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,           

                                                              встановив:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, в якому просила: 1) визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення №628ДК/0000297ПО/08/01/-20 прийняту 03.09.2020 року старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Грошко В.І. щодо визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.; 2) провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП – закрити. 
Відповідач ГУ Держгеокадастру у Рівненській області позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову. 
Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2021 року адміністративний позов – задоволено частково. Постанову №628ДК/0000297ПО/08/01/-20 від 03.09.2020 року, що винесена старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Грошко Володимиром Івановичем про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст.53-1 КУпАП – скасовано. Справу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 53-1 КУпАП, відносно  ОСОБА_1  надіслано на новий розгляд до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області. В решті вимог адміністративного позову – відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 04.03.2021 року не погодився відповідач ГУ Держгеокадастру у Рівнеській області та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, без всебічного дослідження обставин та доказів по справі, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги доводів та доказів наданих відповідачем про те, що за результатами проведення державного нагляду (контролю) за дотримання земельного законодавства 03.09.2020 року було встановлено, що ТзОВ «Рівненський Молодіжний Житловий Комплекс» в особі директора ОСОБА_1 під час проведення підготовчих будівельних робіт на земельній ділянці, вийшло за межі земельної ділянки, яка перебуває в оренді у Товариства, шляхом навезення купи глини, чим самовільно зайняло частину земельної ділянки площею 0,30 га. кадастровий номер 5610100000:01:012:0099 із земель житлової і громадської забудови комунальної форми власності, яка розташована в районі АДРЕСА_1 . Внаслідок самовільного зайняття Товариством частини земельної ділянки було порушено вимоги статей 125, 126 Земельного кодексу України. Оскаржена позивачем постанова №628ДК/0000297ПО/08/01/-20 від 03.09.2020 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за статтею 53-1 КУпАП, є законною і обгрунтованою, а тому суд першої інстанції безпідставно її скасував. Цією постановою від 03.09.2020 року позивача визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 53-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.. Цей штраф позивачем було сплачено згідно квитанції від 14.09.2020 року, що свідчить про згоду із накладенням штрафу. Також вказує апелянт, що позовна заява підлягала поверненню позивачу, оскільки існує сумнів, що така була підписана саме позивачем ОСОБА_1 .. Судом першої інстанції не було залучено до справи третьою особою Рівненську міську раду, а також порушено порядок провадження в адміністративній справі. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржене рішення суду від 04.03.2021 року – скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Позивач ОСОБА_1 подала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою про накладення адміністративного стягнення від 03.09.2020 року №628ДК/0000297ПО/08/01/-20, яка винесена старшим державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Грошко В.І., позивача ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 53-1 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. (а.с. 120, 164 Т.1). 
Ця постанова від 03.09.2020 року №628ДК/0000297ПО/08/01/-20 винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення від 03.09.2020 року №628ДК/0000297П/07/01/-20 (а.с. 119, 163 Т.1). 
Із змісту цієї постанови від 03.09.2020 року №628ДК/0000297ПО/08/01/-20 видно, що ОСОБА_1 порушила вимоги статей 125, 126 Земельного кодексу України, а саме: самовільно зайняла частину земельної ділянки площею 0,30 га. кадастровий номер 5610100000:01:012:0099 із земель житлової і громадської забудови в районі АДРЕСА_1 . 
Із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 03.09.2020 року №628ДК/0000297П/07/01/-20 видно, що ТзОВ «Рівненський Молодіжний Житловий Комплекс» в особі директора ОСОБА_1 під час проведення підготовчих будівельних робіт, шляхом навезення купи глини, самовільно зайняло частину земельної ділянки площею 0,30 га. кадастровий номер 5610100000:01:012:0099 із земель житлової і громадської забудови, яка розташована в районі АДРЕСА_1 , що є порушенням вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України. 

Суд першої інстанції у розглядуваній адміністративній справі задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 дійшов висновку про те, що відповідачем ГУ Держгеокадастру у Рівненській області в особі старшого державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Рівненській області розгляд справи про адміністративне правопорушення за статтею 53-1 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 здійснено з порушенням вимог статей 268, 280, 252 КУпАП, оскільки позивач не був повідомлений про місце і час розгляду справи і тому був позбавлений права на участь в розгляді справи, такий розгляд справи було проведено без всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а оскаржену постанову винесено з порушенням вимог закону. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування спірної постанови про накладення адміністративного стягнення від 03.09.2020 року №628ДК/0000297ПО/08/01/-20, та передачі справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на новий розгляд до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області. 
Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з врахуванням наступного. 
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Статтею 1 КУпАП визначено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
Частинами 1 та 2 ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Тобто, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь. 
Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст.245 КУпАП). 
Відповідно до статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. 
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Таким чином, особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності за наявності доказів вини цієї особи у вчиненні адміністративного правопорушення (проступку). 
Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення та складу адміністративного правопорушення в діях відповідної особи. 
Статтею 53-1 КУпАП передбачено відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки. 
Крім цього, колегія суддів враховує, що відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі. 
Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі. 
Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до статті 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Матеріалами справи підтверджується, що у справі немає доказів того, що позивач ОСОБА_1 була повідомлена про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ст.53-1 КУпАП чи приймала участь в розгляді. 
Порушення відповідачем приписів статті 268 КУпАП щодо забезпечення позивачеві можливості брати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення, а, отже, і можливості реалізувати права, передбачені у частині першій статті 268 КУпАП, являються суттєвими порушеннями прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності на участь у процесі прийняття рішення. 
Також судом першої інстанції вірно зазначено про неповне дослідження відповідачем всіх обставин справи при вирішенні питання щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що зміст протоколу про адміністративне правопорушення від 03.09.2020 року №628ДК/0000297П/07/01/-20 та зміст постанови про накладення адміністративного стягнення від 03.09.2020 року №628ДК/0000297ПО/08/01/-20 містять різні формулювання щодо суті вчиненого порушення. 
Так, із змісту протоколу про адміністративне правопорушення від 03.09.2020 року №628ДК/0000297П/07/01/-20 видно, що порушення вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України, тобто самовільне зайняття частини земельної ділянки площею 0,30 га. кадастровий номер 5610100000:01:012:0099, здійснено Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівненський Молодіжний Житловий Комплекс», а із змісту постанови від 03.09.2020 року №628ДК/0000297ПО/08/01/-20 видно, що самовільне зайняття частини земельної ділянки площею 0,30 га. кадастровий номер 5610100000:01:012:0099 здійснено особисто ОСОБА_1 .. 
При цьому, вказані вище протокол та постанова від 03.09.2020 року не містять зафіксованої інформації про час вчинення порушення, тобто дату фактичного самовільного зайняття частини земельної ділянки площею 0,30 га. кадастровий номер 5610100000:01:012:0099. 
За таких обставин, з врахуванням приписів статті 286 КАС України, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення від 03.09.2020 року №628ДК/0000297ПО/08/01/-20 та направлення справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на новий розгляд до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області. 
За результатами нового розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 , компетентному органу (посадовій особі) необхідно всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати фактичні обставини справи, розглянути справу в точній відповідності з законом, в тому числі із дотриманням порядку провадження та дотриманням прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і за результатами розгляду – прийняти законне та обґрунтоване рішення (постанову). 
Водночас колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними наведені апелянтом (відповідачем) обґрунтування щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, порушення порядку провадження в адміністративній справі, оскільки такі доводи апелянта не підтверджуються матеріалами справи. 
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Суд апеляційної інстанції також враховує, що рішення суду першої інстанції від 04.03.2021 року в частині відмови у задоволенні решта позовних вимог не оскаржене позивачем в апеляційному порядку. 
З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального права, а тому немає підстав для його скасування. 
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

                                                        постановив: 

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області – залишити без задоволення. 
Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 березня 2021 року в адміністративній справі №308/9519/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	Н. В. Ільчишин 	
 	 	Р. Й. Коваль  	
Повний текст постанови суду складено 18.06.2021 року