ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 квітня 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 6-1165/10
Головуючий у першій інстанції – Ченцова С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/497/21

                ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
                    головуючого  судді – Губар В.С.,
                    суддів – Онищенко О.І., Скрипки А.А. 
                    із секретарем судового засідання – Поклад Д.В.

Заявник – ОСОБА_1 
Стягувач – Акціонерне товариство «Альфа-Банк»
Боржник – ОСОБА_2 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (із повідомленням учасників справи) у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від  22 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,
місце ухвалення судового рішення – м. Чернігів 
дата складання повного тексту судового рішення – 26 січня 2021 року

                                 ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року представник ОСОБА_1 – адвокат Міхальов А.О. звернувся до суду із заявою про заміну у виконавчому провадженні № 51994030, відкритому 18.08.2016 року Звенигородським міськрайонним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області на підставі виконавчого листа № 6-1165, виданого Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, а саме: з ПАТ «Альфа-Банк» на ОСОБА_1 . 
В обґрунтування доводів заяви посилається, що 11.10.2010 року Новозаводським районним судом м. Чернігова  видано виконавчий лист № 6-1165/10 на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 13.05.2010 року. Зазначеним рішенням третейського суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490072923 у сумі 169 557 грн 88 коп та судові витрати по сплаті третейського  збору в сумі 99 грн 50 коп.
18 серпня 2016  року Звенигородським  міськрайонним відділом  державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 6-1165/10 від 11.10.2010 року. 
11 червня 2020 року АТ «Альфа-Банк» укладений договір  факторингу з ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» передала грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк», а АТ «Альфа-Банк» відступає свої права грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 490072923 від 28.05.2008 року, що укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 
11 червня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» укладений договір відступлення  права вимоги № 11/06/20ВП з ОСОБА_1 , за умовами якого   ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп» передає ОСОБА_1 право вимоги до ОСОБА_2   за кредитним договором № 490072923 від 28.05.2008 року. 
Вважає, що сторони погодили, що ОСОБА_1 переходять всі права, які належать ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс груп», в тому числі і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2 , а тому наявні підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2021 року заява ОСОБА_1 задоволена.
Замінено стягувача у виконавчому провадженні № 51994030, відкритому 18.08.2016 року Звенигородським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ у Черкаській області на підставі виконавчого листа № 6-1165, виданого 11.10.2010 року Новозаводським районним судом міста Чернігова про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 490072923 у сумі 169 557 грн 88 коп та судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 99 грн 50 коп, з ПАТ «Альфа-Банк» на ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 – адвокат Дуднік Л.О. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що між ТОВ «Фінансова компанія «УкрФінанс Груп» та ОСОБА_1 укладений оплатний договір відступлення права вимоги згідно положень ст. 512, 514, 626, 638 ЦК України та ст. 14 Податкового кодексу України.
Вказує, що в матеріалах справи та у боржника відсутні підтвердження виконання заявником обов`язку щодо сплати коштів за отримане право вимоги за укладеним Договором відступлення права вимоги та у зв`язку з цим відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 є належним кредитором.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на висновок Верховного Суду у постанові від 29 грудня 2020 року у справі №0910/2-103/2011, відповідно до якого при розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження суд має встановити достатність поданих заявником матеріалів для здійснення відповідної заміни та оцінити достовірність поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів.
Наголошує, що судом першої інстанції матеріали справи не досліджувались на предмет достатності поданих заявником доказів на підтвердження здійснення замін сторони виконавчого провадження.
Вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки, що в провадженні Звенигородського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в порядку регресу. Предметом розгляду цієї справи є стягнення з ОСОБА_2   грошових коштів  на підставі кредитного договору № 490072923 від 28.05.2008 року. Вказує, що у поданій позовній заяві до Звенигородського районного суду Черкаської області зазначено, що ОСОБА_3 сплачено суму заборгованості за кредитним договором на підставі рішення третейського суду у розмірі 334612 грн. 05 коп., що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 26 червня 2020 року.
Апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в автоматизованій системі виконавчих проваджень відкритих виконавчих проваджень про примусове стягнення з ОСОБА_4 , оскільки такий висновок суду спростовується наданим до суду першої інстанції витягом з автоматизованої системи виконавчих проваджень.
Вказує, що оскільки відсутнє рішення щодо поділу майна подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 щодо поділу кредитним зобов`язань, підстави для заміни сторони виконавчого провадження у цій справі  відсутні та такі вимоги є передчасними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 – адвокат Міхальов А.О. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 , а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2021 року – залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Постановляючи ухвалу про задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» та дійшов висновку, що наявні підстави для здійснення заміни кредитора.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується  апеляційний суд, з огляду на таке.
Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський Фінансовий Союз» від 13 травня 2010 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором  № 490072923 у сумі 169557,88 грн. та судових витрат по сплаті третейського збору.
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова 11.10.2010 року видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист № 6-1165/10 від 11.10.2010 року згідно рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 13.05.2010 року по справі № 875-10/98/10 Третейського суду за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2   про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.8).
18 серпня 2016  року постановою начальника Звенигородського  міськрайонного відділу  державної виконавчої служби ГТУЮ у Черкаській області відкрито виконавче провадження ВП № 51994030 за виконавчим листом № 6-1165/10 від 11.10.2010 року  про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості у сумі 169 657 грн. 38 коп. (а.с.9).
        Зважаючи на обставини справи, апеляційний суд враховує наступне.
  Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Аналогічні положення містить і  ч. 1 ст. 442 ЦПК України.
Отже, за змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.
Перевіряючи аргументи скарги, апеляційним судом встановлено, що 11 червня 2020 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП»  передала грошові кошти в розпорядження АТ «Альфа-Банк», а АТ «Альфа-Банк» відступає ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» свої права грошової вимоги до боржника за кредитним договором № 490072923 від 28.05.2008 року, що укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 (а.с.10-14)
Також 11 червня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір відступлення права вимоги № 11/06/20ВП, згідно якого ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП» передає ОСОБА_1 право вимоги до ОСОБА_2   за кредитним договором № 490072923 від 28.05.2008 року (а.с.15-16).
Згідно листа АТ «Альфа-Банк» від 11.06.2020 року ОСОБА_2 повідомлено, що право вимоги щодо стягнення  заборгованості за кредитним договором № 490072923 від 28.05.2008 року, що належало АТ «Альфа-Банк» відступлене  на користь  ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНАНС ГРУП»  на підставі договору факторингу від 11.06.2020 року (а.с.17).
Ураховуючи викладене та положення ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про заміну  стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на ОСОБА_1 .
У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину,  яка означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Перевірючи аргументи скарги апеляційним судом встановлено, що у визначеному законом порядку договір факторингу від 11.06.2020 року, укладений між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та договір відступлення права вимоги №  11/06/20ВП від 11.06.2020 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» та ОСОБА_1 ,  недійсними не визнані і є чинними.
Враховуючи вищевикладене, апеляційним судом не приймаються до уваги твердження апелянта про відсутність доказів виконання ОСОБА_1 обов`язку щодо сплати коштів за отримане право вимоги за укладеним Договором відступлення права вимоги та відсутність доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 є належним кредитором. Апеляційний суд також враховує, що договори про відступлення права вимоги не є предметом розгляду у цій конкретній справі а тому апеляційний суд позбавлений можливості надавати їм відповідну оцінку.
ОСОБА_2 не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України,  відсутності підстав для здійснення заміни сторони у виконавчому провадження у цій справі, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Апелянтом не надано суду першої інстанції і не представлено  апеляційному суду належних і допустимих документальних доказів того, яким чином заміна ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» на ОСОБА_1 у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором стосується виконання рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 як з поручителя.
Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_5 повністю сплачено суму заборгованості за кредитом у розмірі 334612,05 грн., за виконавчим листом № 694/1165/13-ц від 03.03.2014 року  про стягнення  боргу  в розмірі 334611,99 грн. з ОСОБА_6 , виданим Звенигородським районним судом,   що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження  ВП № 61838746 від 26.06.2020 року і цей виконавчий лист  не є предметом розгляду у цій справі.  (а.с. 204). 
Інші доводи апеляційної скарги  не містять передбачених процесуальним законом підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на  правильність вирішення  питання по суті.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391  ЦПК України, апеляційний суд,

                                   П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                          Судді: